Провадження № 2/712/1039/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі - БІЛИК О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1Д) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № СSН0RХ04440175 від 07.12.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2 405,69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.12.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.02.2020 року. Але на день смерті позичальника існувала заборгованість за кредитним договором в сумі 71 681,52 грн., що складається з наступного: 2 405,70 грн. - заборгованість за кредитом, 38 193,57 грн. - заборгованість за відсотками, 389,76 грн. - заборгованість з комісії, 30 692,49 грн. - заборгованість з пені. Від імені Банку на адресу Першої черкаської державної нотаріальної контори 28.03.2021 року була направлена претензія кредитора. 02.04.2021 року позивачем було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк».

Спадкоємці позичальника мали право подати заяви про прийняття або про відмову від прийняття спадщини. Спадкоємцем, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 , що було підтверджено відомостями з копії паспорта відповідача. На адресу спадкоємця ОСОБА_1 було направлено 22.07.2021 року лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором. Але така вимога спадкоємцем не виконана.

У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача, як спадкоємця позичальника, заборгованість за кредитним договором в сумі 71 681 грн. 52 коп. та судові витрати по справі.

09 лютого 2023 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

10.04.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

19.05.2023 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимог підтримав та просив їх задовольнити.

Адвокат відповідача Шимановський А.В. до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № СSН0RХ04440175 від 07.12.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2 405,69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.12.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.02.2020 року.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, на день смерті позичальника існувала заборгованість за кредитним договором в сумі 71 681,52 грн., що складається з наступного: 2 405,70 грн. - заборгованість за кредитом, 38 193,57 грн. - заборгованість за відсотками, 389,76 грн. - заборгованість з комісії, 30 692,49 грн. - заборгованість з пені.

Згідно з ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами ст. ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.5 ч.1ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Отже, за змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як вбачається з документів, поданих позивачем до позовної заяви, Від імені Банку на адресу Першої черкаської державної нотаріальної контори 28.03.2021 року була направлена претензія кредитора. 02.04.2021 року позивачем було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування позову позивач також вказав, що Спадкоємці позичальника мали право подати заяви про прийняття або про відмову від прийняття спадщини. Спадкоємцем, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 , що було підтверджено відомостями з копії паспорта відповідача. На адресу спадкоємця ОСОБА_1 було направлено 22.07.2021 року лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором. Але така вимога спадкоємцем не виконана.

Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст.1281,1282 ЦК України, зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц).

Згідно постанови ВС у справі № №640/6274/16-ц від 18 вересня 2019 року при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.ч.2 та 3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених уст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1ст.1282 ЦК.

Оскільки, боржник помер, відтак відповідати перед кредитором на підставі ст.1281,1282 ЦК України, за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , прийняв після його смерті спадщину, а також вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину.

На виконання ухвали суду від 09 лютого 2023 року про витребування доказів, Першою черкаською державною нотаріальною конторою 06 квітня 2023 року на адресу суду надіслано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрита 30.013.2021 за № 136/2021. З даної спадкової справи вбачається, що вона заведена на підставі претензія кредитора АТ КБ «ПриватБанк», зареєстрованої в нотаріальній конторі 30.03.2021 року. ОСОБА_1 або інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори не зверталися. Свідоцтва про право на спадщину нотаріусом будь-яким спадкоємцям не видавалися.

З витребуваної судом копії спадкової справи не вбачається наявність будь-якого спадкового майна померлого, відсутні жодні правовстановлюючі документи, підтверджуючі факт права власності спадкодавця на якесь майно.

Разом з цим, обґрунтовуючи підстави позову, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідач, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем до часу його смерті та відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспорту відповідача.

Вказане твердження позивача спростовується наступними доказами. Так, згідно наданої адвокатом відповідача інформації Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 30 березня 2023 року встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований разом з відповідачкою за адресою: АДРЕСА_2 з 24 січня 1992 року по 17 січня 2007 року. А згідно наданої копії довідки про звільнення серії № 04458 вбачається, що ОСОБА_2 з 28 березня 2008 року по 28 квітня квітня 2011 року відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби. Звільнений з Старобабанівської ВП-92, Черкаської області. Із Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 24.01.2013 року також вбачається, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області.

Разом з цим, суд також звертає увагу позивача на те, що реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що відповідач як спадкоємець померлого прийняв після його смерті спадщину.

Окрім того, у своїй постанові №587/381/15-ц від 04 лютого 2021 року, з урахуванням положень ст.1281,1282 ЦК України, Верховний Суд зазначив, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Разом з тим, позивач АТ КБ «Приватбанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи недоведеність позивачем, що відповідач є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , а також обов`язкових обставин, які дають правові передумови для покладення на спадкоємця померлого обов`язку повернути борг кредитору спадкодавця, у тому числі щодо наявності, об`єму, вартості спадкового майна прийнятого у спадщину після смерті позичальника, у межах якого спадкоємець несе відповідальність перед кредитором, суд вважає, що заявлені АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги суд вважає необґрунтованими.

Разом з цим, відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлено про пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК Українипозовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбаченихстатті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). При цьому, підставою для застосування позовної давності слугує відповідна заява відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Частиною 4 ст. 1281 ЦК України встановлено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Встановлено, що на виконанні у Центральному відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 38830383 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 18 640,09 грн. Постановою від 12.03.2014 року вказане виконавче провадження закрито, у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . З претензією кредитора до Першої черкаської державної нотаріальної контори АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 30.03.2021 року, копію зазначеної постанови банк надав нотаріусу, 02.04.2021 року було отримано відповідь, а з листом-претензією до відповідача позивач звернувся лише 22.07.2021 року, з позовом до суду аж 26.12.2022 року. Оскільки жодна із вказаний дій АТ КБ «ПриватБанк» не була вчинена у строки, встановлені ч. 2 ст. 1281 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк», як кредитор спадкодавця ОСОБА_2 , враховуючи вимоги ч. 4 ст. 1281 ЦК України, позбавлений права вимоги до відповідача.

Таким чином, виходячи з приписів ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивач мав право пред`явити вимоги до спадкоємця боржника протягом шести місяців з часу коли він дізнався про відкриття спадщини (з часу коли у Банку був доданий документ (постанова про закриття виконавчого провадження).

Враховуючи наведені норми та обставини справи встановлені судом, суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» втратило право вимоги до спадкоємців боржника ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку, про відмову в позові по суті позовних вимог, не підлягає розгляду заява представника відповідача вказана у відзиві на позовну заяву про застосування строків позовної давності.

Судові витрати по сплаті судового збору, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12-13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 1268, 1281, 1282 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 28 липня 2023 року.