26.07.2023 Справа № 363/1629/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

секретаря судового засідання Бобрової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді Київської області загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта» Білозерська», Державного підприємства «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, -

встановив:

ОСОБА_1 , в червні 2022 року звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він працював в шахті «Родинська» на посадах підземного електрослюсаря 4 розряду з 14.03.1996 року по 12.08.1997 року та підземного машиніста гірничих виїмкових машин 5 розряду з 12.08.1997 року по 30.11.1997 року. З 04.12.1997 року по 08.10.1998 року працював у Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта «Білозерська» на посаді підземного машиніста гірничих виїмкових машин 5 розряду.

Позивач зазначає, що за медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання (отруєння) від 29.06.2021 року № 22/699 йому встановлені професійного характеру захворювання, а саме: хронічна радикулопатія S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛНІ-ІІ ст. (першого-другого ступеню). Підгрунтям для визначення професійної категорії захворювань явилися: дані клінічного обстеження, динаміка захворювань, їх розвиток в період робіт, інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці від 28.12.2020 року. Згідно якої ОСОБА_1 підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, вимушена робоча поза) , параметри яких перевищували допустимі величини, дії пилу, концентрації якого перевищували ГДК, стаж в шкідливих умовах праці 14 років 11 місяців.

Відповідно до довідки Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ № 222958 позивачу безстроково встановлена третя група інвалідності з 27.09.2021 року, причиною якої є професійне захворювання. Згідно довідки про результат визначення ступеня втрати професійної придатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 106078 ступінь втрати позивача професійної працездатності первинно становить - 65% (50% радикулопатія, 15% бронхіт) з 27.09.2021 року безстроково.

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.08.2021 року професійне захворювання позивача виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи на різних підприємствах вугільної промисловості України, а саме - шахта Родинська, шахта Білозерська, шахта «Красноармійська-Західна № 1», ТОВ «Краснолиманське», ДП «ВК «Краснолиманська» - в умовах дії шкідливих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми. Причина виникнення хронічного професійного захворювання: важкість праці: потужність зовнішньої роботи при фізичному динамічному навантаженні (з переважною участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 95,6 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; потужність зовнішньої роботи при фізичному динамічному навантаженні (за участі м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 87,3 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксид кристалічний при вмісті в пилу до 5% - фактична величина 30,8 мг/м3, при нормативному значенні 10 мг/м3.

Позивач зазначив, що час від часу змушений проходити медикаментозне лікування та періодичні обстеження у лікарів, переносить щоденний фізичний біль та значні моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Окрім того, вказав, що йому рекомендовано нагляд у терапевта та невролога, носіння спеціального корсету, що завдає суттєвих незручностей, а також вказав, що змушений відмовитися від заняття активними видами спорту, побутових навантажень, що глибоко пригнічує його. Через це обмежений у спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням йому було спричинено моральну шкоду. Хронічні професійні захворювання у нього, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини відповідача, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

З квітня 2003 року ДВАТ «Шахта «Білозерська» ДХК «Добропілля вугілля» реорганізовано у відокремлений підрозділ «Шахта «Білозерська» ДП «Добропіллявугілля». ДП «Мирноградвугілля» та ТДВ «Шахта «Білозерська» є правонаступниками шахта «Родинська» та ДВАТ «Шахта «Білозерська», а отже до відповідачів перейшли права та обов`язки шахти «Родинська» та ДВАТ «Шахта «Білозерська», зокрема, і обов`язок відшкодування завданої моральної шкоди. Вважає, що наявні правові та фактичні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок професійного захворювання, і стягнення моральної шкоди з відповідачів.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» на його користь моральну шкоду в розмірі 150 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів та з ДП «Мирноградвугілля» на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів; стягнути судові витрати з відповідачів.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.06.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

29.11.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ТДВ «Шахта «Білозерська» - Гаврихіва В.В., в якому заперечив проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позивач перебував у трудових відносинах з ТДВ «Шахта «Білозерська» з 04.12.1997 року по 08.10.1998 року, тобто 10 місяців. При укладанні трудового договору був придатний до роботи, протипоказань за станом здоров`я не мав. З 20.09.1999 року по 04.12.2016 року (більше 16 років) працював на інших підприємствах. Зазначає, що в Акті за формою П-4 від 03.08.2021 року (п. 12) зазначено, що стаж роботи в цеху в умовах шкідливих факторів 7 років 1 місяць 9 днів. Відповідно до записів трудової книжки відповідача №№ НОМЕР_1 - це робота у ТОВ «Краснолиманська» та ДП «ВП «Краснолиманська». У п. 15 Акту зазначено, що раніше (до працевлаштування на шахту «Краснолиманська» у позивача не було виявлено професійних захворювань. Також Акт складено щодо шкідливих умов праці за останнім місцем роботи ВП «Краснолиманська» (п. 13 та п. 18 Акту). Вважає, що сама ж важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві з урахуванням роботи позивача в 1997 році та за період 10 місяців, не є достатньою та самостійною підставою для відповідальності підприємства у вигляді моральної шкоди по професійному захворюванню чи іншому ушкодженні здоров`я працівника при виконанні ним трудових обов`язків. Крім того, зазначив, що після звільнення з ТДВ «Шахта «Білозерська» позивач 4 рази працевлаштовувався на вугільні підприємства та проходив медичні огляди та 13-14 разів проходив періодичні медичні огляди. Як вбачається з акту за формою П-4 від 03.08.2021 року та інших документів поданих до позовної заяви, ознак професійного захворювання з 1998 року по 2016 рік не виявлено. Крім того, з матеріалів справи не вбачається чи були встановлені перевищення показників умов праці та ТДВ «Шахта «Білозерська», як вони вплинули на позивача, коли у позивача з`явилися та діагностували перші ознаки професійного захворювання, якими документами підтверджується порушення ТДВ «Шахта «Білозерська» діючого законодавства, які призвели до професійного захворювання позивача. Вважає, що склад правопорушення у діях відповідача ТДВ «Шахта «Білозерська» відсутній. А тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі (а.с. 90-94).

Відповідач Державне підприємство «Мирноградвугілля» своїм правом подання відзиву не скористався і на час розгляду справи по суті, відзиву до суду не подав.

27.02.2023 року до суду надійшла від позивача відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач наполягає на наявності моральної шкоди, завданої йому діями відповідачів. Зазначає, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують наявність умов для виникнення зобов`язання про відшкодування моральної шкоди: наявність шкоди, протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом шкодою, вина особи, яка завдала шкоди. А натомість відповідач не надав суду докази про відсутність його вини у завданні такої шкоди. Зазначив, що згідно п. 17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.08.2021 року зазначено, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи на різних підприємствах вугільної промисловості України , в тому числі і на «Шахта «Білозерська» в умовах дії шкідливих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми. Посилання представника відповідача на те, що стаж роботи у цеху в умовах шкідливих факторів - це робота у ТОВ «Краснолиманська» є безпідставними, оскільки в акті не зазначено, що цей стаж є безперервним, не вказується дата початку та закінчення цього стажу, а тому таке твердження є припущенням відповідача. Вважає, що доводи відповідача про відсутність ознак професійного захворювання з 1998 року по 2016 роки спростовуються доказами у справі, а саме випискою № 621 з медичної карти позивача та актом розслідування від 03.08.2021 року (а.с. 121-131).

13.03.2023 року від представника відповідача ТДВ «Шахта «Білозерська» - Гаврихіва В.В. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він вказує, що діючим законодавством України робота з небезпечними і шкідливими умовами праці не заборонена. На таких роботодавців покладаються додаткові умови. Для забезпечення здоров`я працівників, які зайняті на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці ст. 169 КЗпП України, ст. 17 ЗУ «Про охорону праці» тощо встановлення проведення попередніх та періодичних медичних оглядів. Працевлаштування працівників без проведення попереднього та наступних періодичних медичних оглядів заборонено. Позивача при працевлаштуванні на ТДВ «Шахта «Білозерська» було проінформовано про умови праці, наявність факторів виробництва, проведено попередній медичний огляд позивачем не зазначається чи були у нього під час роботи на ТДВ «Шахта «Білозерська» ознаки професійного захворювання. Всі медичні документи та письмові докази, які надані позивачем до матеріалів справи містять дані про погіршення стану здоров`я позивача за 2020-2021 роки, тобто за більше ніж 20 років з часу звільнення з ТДВ «Шахта «Білозерська». Крім того, посилається на Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою КМ України № 337від 17.04.2019 року, зокрема на п. 70,71, 82, які стосуються щодо складання санітарно-гігієнічної характеристики з умов праці. Зокрема, п. 82 Порядку № 337 вказується, що у разі коли працівник працював на декількох підприємствах, санітарно-гігієнічна характеристика складається територіальним органом Держпраці, який здійснював державний нагляд (контроль) за останнім підприємством, де працював працівник. Тобто, твердження позивача про те, що період роботи зазначений в п. 12 Акту розслідування стосується відповідача, суперечить п. 82 Порядку № 337.

Протокольною ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні під час проведення підготовчого провадження підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Під час розгляду справи по суті позивач надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Представник відповідача ТДВ «Шахта «Білозерська» до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ДП «Мирноградвугілля» до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України передбачено наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема ч. 1 вказаної статті - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстав, визначених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи судом не встановлено, тому на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_1 працював на шахті «Родинська» на посадах підземного електрослюсаря 4 розряду з 14.03.1996 року по 12.08.1997 року та підземного машиніста гірничих виїмкових машин 5 розряду з 12.08.1997 року по 30.11.1997 року. З 04.12.1997 року по 08.10.1998 року працював у Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта «Білозерська» на посаді підземного машиніста гірничих виїмкових машин 5 розряду. З 20.09.1999 року по 04.12.2016 року працював на різних посадах в ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», що підтверджується долученою до справи копією трудової книжки.

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання (отруєння) від 29.06.2021 року № 22/699 ОСОБА_1 встановлені професійного характеру захворювання, а саме: хронічна радикулопатія S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛНІ-ІІ ст. (першого-другого ступеню).

Також у даному висновку зазначено, що підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились: дані клінічного обстеження; динаміка захворювань, їх розвиток в період робот; інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці ОСОБА_1 від 28.12.2020 р., згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, вимушена робоча поза), параметри яких, перевищували допустимі величини; дії пилу, концентрації якого перевищували ГДК; стаж в шкідливих умовах праці - 14 років 11 місяців.

Відповідно до довідки Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ № 222958 ОСОБА_1 безстроково встановлена третя група інвалідності з 27.09.2021 року, причиною якої є професійне захворювання, рекомендовано медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування, підстава Акт огляду МСЕК № 849.

Згідно довідки про результат визначення ступеня втрати професійної придатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 106078 ступінь втрати позивача професійної працездатності первинно становить - 65% (50% радикулопатія, 15% бронхіт) з 27 вересня 2021 року безстроково.

03.08.2021 року комісією Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці було затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, яким встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання, яке виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи на різних підприємствах вугільної промисловості України, а саме - шахта Родинська, шахта Білозерська, шахта «Красноармійська-Західна № 1», ТОВ «Краснолиманське», ДП «ВК «Краснолиманська» - в умовах дії шкідливих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми. Причина виникнення хронічного професійного захворювання: важкість праці: потужність зовнішньої роботи при фізичному динамічному навантаженні (з переважною участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 95,6 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; потужність зовнішньої роботи при фізичному динамічному навантаженні (за участі м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 87,3 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксид кристалічний при вмісті в пилу до 5% - фактична величина 30,8 мг/м3, при нормативному значенні 10 мг/м3.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У статті 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

У статті 173 КЗпП України визначено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати у: завданні каліцтва або іншого ушкодження здоров`я; протиправної поведінки щодо членів сім`ї чи близьких родичів потерпілого; знищенні чи пошкодженні майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Обов`язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.

Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди.

Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку та вини заподіювача.

При цьому необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльності) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Твердження позивача про те, що наявність вини відповідачів ТДВ «Шахта «Білозерська» та ДП «Мирноградвугілля» у виникненні у позивача професійного захворювання є недоведеною, суд до уваги не приймає та відхиляє, оскільки в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 03.08.2021 року, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, комісією зазначено, що стаж роботи в цеху в умовах шкідливих факторів 7 років 1 місяць 9 днів. Висновок про наявність шкідливих умов праці (п. 13 Акту), а саме умови та характер праці машиніста гірничих виїмкових машин дільниці № 8 складений за час роботи позивача в ДП«ВК «Краснолиманська». Згідно п. 20 Акту зазначено, що у зв`язку з тривалим часом роботи ОСОБА_1 на різних підприємствах вугільної промисловості в умовах дії шкідливих виробничих факторів, та тим фактом, що на момент розслідування він не працює в шкідливих умовах з 04.12.2016 року , виявити осіб, які порушили законодавство України з охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, що призвели до даного професійного захворювання , неможливо.

З матеріалів справи не вбачається чи були встановлені перевищення показників умов праці на ТДВ «Шахта «Білозерська», як вони вплинули на позивача, коли у позивача з`явилися та діагностували перші ознаки професійного захворювання, якими документами підтверджується порушення ТДВ «Шахта «Білозерська» діючого законодавства, які призвели до професійного захворювання позивача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач перебував у трудових відносинах з ТДВ «Шахта «Білозерська» з 04.12.1997 року по 08.10.1998 року, тобто 10 місяців. При укладанні трудового договору був придатний до роботи, протипоказань за станом здоров`я не мав. З 20.09.1999 року по 04.12.2016 року (більше 16 років) працював на інших підприємствах, зокрема в ДП «ВК «Шахта Краснолиманська».

Однак позивач під час розгляду справи не заявляв клопотання про залучення в справі відповідача ДП «ВК «Шахта Краснолиманська».

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

За змістом ст.ст. 76. 80 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обов`язок доказування покладається на сторін.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Звертаючись до суду, позивачем не надано будь-яких доказів заподіяння йому моральних страждань поведінкою відповідачів в справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок дій відповідачів.

Зокрема, відсутні будь-які докази, які б підтверджували пережитий позивачем психологічний стрес, порушення нормального ходу його життя, дискомфорту, посилення душевних страждань, погіршення психологічного стану здоров`я.

Крім того, будь-яким чином позивач не довів розумності та співмірності зазначеного в позові розміру моральної шкоди з урахуванням приведених ним обґрунтувань та обставин її завдання.

Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, характеризуючи свій стан внаслідок понесених моральних страждань, є загальними абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, що мають відношення до спору сторін.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст. 173 КЗпП України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 15, 76-81, 89, 95, 141, 177, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта» Білозерська», Державного підприємства «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Шахта» Білозерська» (ЄДРПОУ 36028628, місце знаходження, 85013, Донецька область, м. Добропілля, м. Білозерське, вул. Строїтельна, 17);

Державне підприємство «Мирноградвугілля», (, адреса знаходження: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Соборна, 1).

Суддя О.Д. Рудюк