ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2023 року м. Чернівці Справа № 716/388/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретар: Тодоряк Г.Д.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Стрільця Я.С., повний текст ухвали виготовлено 30.06.2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме факт, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок танкового обстрілу, отримавши поранення несумісні з життям.

Вважає, що вона як матір померлого має право на отримання грошової виплати відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168, однак у зв`язку із розбіжністю в прізвищах заявника та померлого їй було відмовлено у виплаті такої допомоги, що і стало підставою для звернення до суду (а.с.2-4).

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.06.2023 року провадження в справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, про встановлення факту родинних відносин закрито.

Роз`яснено ОСОБА_1 право за наявності відповідних підстав звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Наводить обставини, викладені в заяві, а також наголошує, що з метою отримання грошової виплати заявник звернулася до військової частини та надала Провадження №22-ц/822/676/23

відповідні підтверджувальні документи. Особа, яка на той час проводила прийом громадян, роз`яснила заявнику, що виплата на даний час не може бути здійсненна тому, що у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 мати записано ОСОБА_1 , а згідно паспорта громадянина України - заявник пишеться ОСОБА_1 .

В письмових поясненнях представник Міністерства оборони України просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла до наступного висновку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи зазначену заявником мету встановлення факту родинних відносин із військовослужбовцем, який загинув внаслідок військових дій, такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення як членів сім`ї військовослужбовця, а тому такі вимоги не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №1 від 07.02.2023 року вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.7).

У відповідності до листа-сповіщення сім`ї №340 від 28.01.2023 року, корінця сповіщення про смерть (загибель) №316 від 27.01.2023 року та довідки про причину смерті №1006 від 29.01.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 загинув внаслідок танкового обстрілу, отримавши поранення, несумісні з життям (а.с.14-17).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

Міністерство оборони України у відзиві, крім іншого, просило закрити провадження у справі (а.с.56-57).

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Частиною 5 ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст.41 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з ч.1 ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

За статтею 16-1 вказаного Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 п.2 ст.16 цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Відповідно до п.4 Порядку одноразова грошова допомога призначається у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби .

За змістом п.10 Порядку особи, які претендують на отримання одноразової грошової допомоги в разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, мають підтвердити належними документами свій статус як членів сім`ї, батьків чи утриманців загиблого.

Частиною 6 ст.16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.1 цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Суд першої інстанції правильно констатував, що Міністерство оборони України як спеціальний суб`єкт, уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975, яку має на меті отримати заявниця в разі встановлення факту сімейних відносин із загиблим військовослужбовцем.

Вимоги, пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за ОСОБА_1 певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції.

Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

За практикою Верховного Суду, з врахуванням визначених законом завдань цивільного судочинства, є недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

З урахуванням наведеного, правильним є висновок суду, що вимоги заявниці про встановлення факту родинних відносин з сином ОСОБА_4 , який загинув під час участі у бойових діях у війні з росією, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22.03.2023 року по справі №290/289/22-ц, постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі №539/4118/19.

Крім того, суд першої інстанції на виконання вимог ч.4 ст.263 ЦПК України правомірно врахував висновки п.33-34 ВП ВС у постанові від 30.01.2020 року (справа №287/167/18-ц) про те, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Одинак О.О.

Половінкіна Н.Ю.