ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/5496/21 Номер провадження 22-ц/814/1267/23Головуючий у 1-й інстанції Рубіжний С.О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Прядкіна О.В.

розглянувши у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 серпня 2021 року, постановлену суддею Рубіжним С.О., про відмову у відкритті провадження,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Негруця Юрія Сергійовича, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків),

в с т а н о в и в:

09.08.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаною скаргою в порядку ст.447 ЦПК України. В обґрунтування вимог скарги зазначає, що 24.07.2021 рекомендованим листом №646 отримала копію постанови державного виконавця Негруця Ю.С. «Про стягнення виконавчого збору» від 26.04.2021 ВП №65247898.

Скаржник вважає таку постанову необґрунтованою, оскільки у виконавчому листі зазначена інша особа боржника, а стягнення вчиняється відносно неї. Також зазначає, що указана постанова направлена їй державним виконавцем поза межами строку, визначеного законом, тобто пізніше наступного робочого дня, а тому просить скасувати таку постанову державного виконавця, визнавши незаконними дії та бездіяльність державного виконавця Негруця Ю.С. та Міжрайонного ВДВС щодо її направлення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.08.2021 увідкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Негруця Ю.С., Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відмовлено згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Роз`яснено заявнику право звернення до адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_1 оскаржила ухвалу районного суду в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу районного суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підстави звернення в районний суд зі скаргою на дії та бездіяльність ДВС та його посадових осіб обґрунтовує вимогами ч.2 ст.19 Конституції України, ст.447 ЦПК України, ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Наголошує, що виконавче провадження ВП №65247898 відкрито на підставі виконавчого листа суду, а не за постановою державного виконавця, а тому відповідно до роз`яснень, викладених у п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 №6, підлягає розгляду в суді, який видав такий виконавчий документ (Жовтневий районний суд м.Харкова).

Зазначає, що оскаржувана ухвала в порушення ст.450 ЦПК України постановлена за її відсутності та інших учасників судового процесу. Із підстав викладеного, за відсутності нових виконавчих проваджень по виконавчому документу постанова державного виконавця, вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо підсудності скарги адміністративному суду, а оскаржувану ухвалу такою, що в порядку п.3 ч.1 ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.10.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.08.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.02.2023 справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду із повідомленням сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили.

Вирішуючи питання розгляду справи за даної явки, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У цій справі скаржник була обізнана про наявність відкритого апеляційного провадження за її скаргою та хід судового розгляду справи, провадження за яким триває понад півтора роки. За цей час скаржник не цікавилася провадженням у справі, обмежившись зверненням в суд із заявами про отримання процесуальних документів, але фактично не прибувши до суду для їх отримання. Натомість скаржник реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а її бажання викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в скарзі, по-перше, не зумовлюють необхідності відкладення розгляду справи; по-друге, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), розгляд апеляційним судом справи у відсутності скаржника та заінтересованих осібне призведе до порушення їх права на справедливий суд у межах розумних строків судового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.08.2021 ОСОБА_1 звернулася в Жовтневий районний суд м.Харкова зі скаргою в порядку ст.447 ЦПК України, у якій просить скасувати постанову державного виконавця Негруця Ю.С. від 26.04.2021 «Про стягнення виконавчого збору» ВП №65247898, а дії державного виконавця щодо її винесення - протиправними; а також визнати незаконними дії та бездіяльність державного виконавця Негруця Ю.С. та Міжрайонного ВДВС щодо направлення постанови пізніше 1 робочого дня із дня її винесення./а.с.1/

Відмовляючи у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що предметом оскарження є дії та бездіяльність ДВС та держаного виконавця з приводу винесеної постанови «Про стягнення виконавчого збору», яка не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до їх заперечень та довільного тлумачення норм права на власну користь.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом частини першої статті 448 цього Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 цього Закону визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Із огляду на викладене, враховуючи сталу позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справах №127/9870/16-ц від 06.06.2018, №161/8267/17 від 30.01.2019, №10.04.2019 №766/740/17-ц, № 927/769/16 від 07.02.2019, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Таким чином, незалежно від того, що виконавче провадження відкрито за виконавчим листом суду, а не постановою державного виконавця, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість розгляду скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність ДВС та її посадових осіб при винесенні постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору в порядку цивільного судочинства, оскільки її розгляд віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до цитування положень ст.19 Конституції України, ст.447 ЦПК України, ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», які у цій справі судом першої інстанції правильно застосовані та узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду, яка є обов`язковою для застосування та не може бути спростована роз`ясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №6.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали через її постановлення без участі учасників судового процесу колегія суддів не вбачає, оскільки питання відмови у відкритті провадження згідно ст.186 ЦПК України вирішується без виклику учасників судового процесу, а розгляд скарги по суті в порядку ст.450 цього Кодексу не починався.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с та н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.07.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Прядкіна