КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/8706/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіза огли, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у зазначеній вище справі, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року було задоволено її позов, визнано незаконним рішення державного реєстратора КП «Світоч» м. Київ Алієва Г.А. огли індексний номер: 44074242 від 15.11.2018 19:02:06, про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7 кв. м, житловою площею 42 кв. м., на підставі поданих іпотекодержателем документів, скасовано зазначене рішення державного реєстратора та вирішено питання розподілу судових витрат.

За час перебування справи на розгляді в суді в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відбулися законодавчі зміни у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, з 16 січня 2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству».

У зв`язку з цим, представником позивача 01 березня 2021 року було подано до суду заяву про застосування до спірних правовідносин змін до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набули чинності 16 січня 2020 року, та просила задовольнити позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 10 травня 2019 року, у повному обсязі з одночасним припиненням права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та поновленням цього права у попереднього власника - ОСОБА_1 .

Як зазначила заявник, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

На переконання заявника, вирішення питання щодо припинення права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи» та відновлення права власності попереднього власника є похідним та невід`ємним при прийнятті рішення про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, а також не може вважатися окремою позовною вимогою в силу приписів статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Однак, Солом`янським районним судом м. Києва при ухваленні рішення від 01 червня 2022 року про задоволення позову у даній справі не було вирішено питання стосовно припинення права власності відповідача на спірний об`єкт нерухомості та відновлення права власності позивача як попереднього власника, зокрема запису про право власності на квартиру. Через відсутність у резолютивній частині рішення вказівки суду про припинення права власності відповідача на спірну квартиру, яке було зареєстроване на підставі скасованого рішення державного реєстратора, та поновлення права власності на квартиру за позивачем, остання позбавлена можливості поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про своє право власності на вказану квартиру.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила ухвалити у справі № 760/17149/19 додаткове судове рішення відносно невирішених питань, які мають правовий зв`язок із позовними вимогами, які були задоволені рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року, а саме щодо: припинення права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на спірну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 58,70 кв. м, житловою площею 42,00 кв. м; відновлення права власності попереднього власника, зокрема запису про право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, заявник в особі представника - адвоката Романцової Т.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що встановивши обґрунтованість позовних вимог по суті спору, суд першої інстанції фактично відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення лише через відсутність додаткових вимог при зверненні до суду, проте мав би самостійно привести формулювання позовних вимог у відповідність до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з огляду на тривалість розгляду справи та наявність змін у законодавстві на момент ухвалення основного рішення. Висновки суду свідчать про вияв надмірного формалізму під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшли.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявника - адвокат Вдовиченко В.О. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, посилаючись при цьому на те, що суд зобов`язаний вирішити питання щодо відновлення статусу спірного об`єкту нерухомості шляхом ухвалення додаткового рішення.

Інші учасники справи та/або їх представники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомили, тому колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника заявника в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати незаконне рішення про державну реєстрацію № 44074242 від 15.11.2018 року 19:02:06 прав та їх обтяжень про державну реєстрацію права власності державного реєстратора КП «Світоч» м. Київ Алієва Г.А. огли, на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7 кв. м, житловою площею 42 кв. м, на підставі: довіреності на представника, серія та номер: 13076, виданий 27.08.2018 року, видавник - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.; договору відступлення права вимоги, серія та номер: б/н, видавник - ВАТ «Сведбанк»; повідомлення про стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, серія та номер: 1139, виданий 27.04.2018 року, видавник - ТОВ «Кредитні ініціативи»; договору іпотеки, серія та номер: 2706/0608/71-349-Z-1, виданий 17.06.2018 року, видавник - ВАТ «Сведбанк»; договору кредиту, серія та номер: 2706/0608/71-349, виданий 17.06.2008 року, видавник - ВАТ «Сведбанк». Крім того, позивач просила стягнути солідарно з відповідачів сплачений нею судовий збір.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року позов задоволено.

Визнано незаконним рішення державного реєстратора КП «Світоч» м. Київ Алієва Г.А. огли індексний номер: 44074242 від 15.11.2018 19:02:06, про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7 кв. м, житловою площею 42 кв. м., на підставі поданих іпотекодержателем документів, скасовано зазначене рішення державного реєстратора та вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року - без змін.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, позивач просила вирішити питання, які мають правовий зв`язок із позовними вимогами, що були задоволені рішенням суду від 01 червня 2022 року, а саме щодо: припинення права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на спірну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 58,70 кв. м, житловою площею 42,00 кв. м; відновлення права власності попереднього власника, зокрема запису про право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами вирішено в межах заявлених позовних вимог, а в своєму позові позивач не пред`являла вимог про припинення права власності відповідача та визнання за нею права власності на спірну квартиру, тому порушенні заявником питання виходять за рамки здійсненого судового розгляду.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175, 264 ЦПК України).

Статтею 270 ЦПК України встановлено порядок ухвалення судом додаткового рішення у цивільній справі, відповідно до якого суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, разом з ухваленням судового рішення у справі (пункт 1 частини першої статті 270 ЦПК України).

За загальним правилом, у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі, процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

З наведеного вбачається, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Зазначене відповідає роз`ясненням, які містяться у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 № «Про судове рішення у цивільній справі».

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги позовної заяви ОСОБА_1 були повністю вирішені судом першої інстанції за результатом розгляду справи, що відображено в рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року, яке набрало законної сили після його перегляду в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ТОВ «Кредитні ініціативи».

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач та її представники не заявляли вимог про припинення права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання за нею права власності на зазначену квартиру.

Також в матеріалах справи відсутня заява від 01 березня 2021 року, на яку посилається позивач в заяві про ухвалення додаткового рішення, а саме про застосування до спірних правовідносин змін, внесених до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набули чинності 16 січня 2020 року, та задоволення позовних вимог, викладених у позовній заяві у повному обсязі з одночасним припиненням права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на спірну квартиру та поновленням цього права у неї як попереднього власника.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов цілком законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення у даній справі, оскільки заявлені позовні вимоги були розглянуті в повному обсязі, а порушені заявником питання не досліджувались під час розгляду справи, тому можуть змінити суть основного рішення, що є недопустимо.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції мав самостійно привести формулювання позовних вимог у відповідність до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з огляду на тривалість розгляду справи та наявність змін у законодавстві є необґрунтованими, адже відповідно до правил диспозитивності цивільного судочинства суд не може вийти за межі позовних вимог та самостійно обирати правову підставу і способи захисту цивільних прав та інтересів позивача, які передбачені частиною другою статті 16 ЦК України, або інші способи, встановлені договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У справі, яка переглядається, вимоги про припинення права власності та відновлення права власності попереднього власника виходять за межі правового регулювання статті 270 ЦПК України, тому правомірно визнані судом першої інстанції безпідставними.

У цьому разі позивач має право звернутися до суду з такими вимогами на загальних підставах.

Інші доводи апеляційної скарги фактично дублюють обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом при вирішенні зазначеного питання у даній справі порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що посилання апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 липня 2023 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.О. Писана

Д.О. Таргоній