Справа № 524/2854/23
Провадження №2/524/1497/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого - судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Лапік К.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представників: відповідача Слободяник Т.М., третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ректор Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Загірняк Михайло Васильович, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

04.05.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ректор Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Загірняк Михайло Васильович, змінений в ході судового розляду, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05 квітня 2023 року по 04 травня 2023 року у сумі 26 598 грн., а в подальшому до дня поновлення на роботі, визнання незаконними та скасування наказів № 96-2 від 31.03.2023 року, № 38-К від 04.04.2023 року, відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. (т. 1 а.с.1-10, 236-237)

В обґрунтування позову зазначає, що працює на посаді директора відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» за контрактом з 2015 року. Наказом ректора Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського № 96-2 від 31.03.2023 року, з уточненнями щодо дати звільнення наказом № 38-К від 04.04.2023 року її звільнено за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, так як до неї раніше застосовували заходи дисциплінарного стягнення (п.3 ч 1 статті 40 КЗпП України). Звільнення вважає незаконним, оскільки не враховано приписи ст. 149 КЗпП,- ступінь тяжкості вчиненого проступку, те, що шкода не заподіяна, а також її бездоганну сумлінну працю на посаді. За порушення вказані в наказі їй оголошено догани та ще й звільнено. Стверджує, що не була відсутня на засіданнях ректорату, оскільки на засіданнях був присутній її заступник ОСОБА_4 , що передбачено Положенням про ректорат та п 3.4.6 п. 3 посадової інструкції. Наголошує, що займає виборну посаду та звільнення відбулось всупереч ч. 3 ст 147-1 КЗпП за відсутності рішення органу, який її обрав. Копія наказу про звільнення їй не вручена, звільнення відбулось в період тимчасової непрацездатності. Окремо ініційовані судові провадження з оскарження наказів про оголошення догани.

Ухвалою суду від 10.05.2023 року відкрито по справі спрощене провадження.

05.06.2023 року представником відповідача подано відзив на позов. Просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що наказом ректора від 31.03.2023 № 96-2 ОСОБА_1 звільнена на підставі п 3 ч. 1 ст 40 КЗпП, за відсутність на засіданнях ректорату без поважних причин 14.02.2023 та 07.03.2023, враховуючи, що до неї раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. За вказане порушення ОСОБА_1 догана не оголошувалась. Тому, позивач безпідставно стверджує, що за одне і те саме порушення до неї була застосована і догана і звільнення. В преамбулі наказу від 31.03.2023 № 96-2 , крім іншого, зазначено, що позивач порушила Статут університету, свої трудові обов`язки, які визначені п. 5.7 Положення про ректорат, затвердженого наказом ректора від 31.12.2021 № 255-1, а саме: перестала відвідувати засідання ректорату без поважних причин, не попереджаючи адміністрацію університету про неможливість своєї участі в засіданнях (була відсутня на засіданнях ректорату 14.02.2023 та 07.03.2023). Хибні, на думку відповідача твердження , щодо виборної посади та щодо порушення порядку звільнення, оскльки ОСОБА_1 в період з 25.06.2015 до 25.06.2020 займала посаду директора коледжу, як обрана за конкурсом, а в період з 26.06.2020 до моменту звільнення 04.04.2023, як особа, що працює до проведення конкурсу. За ч. 1 ст. 5 ЗУ „Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 № 2136, у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а тому работодавцем проведено звільнення з дотриманням процедури ( т. 1 а.с. 196-218).

13.06.2023 представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ректора Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Загірняка М.В надані письмові пояснення (т. 1 а.с.232-234). Просить відмовити у задоволенні позову. Стверджує, що в період з 23.06.2015 по 25.06.2020 позивач займала посаду директора коледжу, як обрана за конкурсом, а в період з 26.06.2020 до моменту звільнення - 04.04.2023, як особа, що працює до проведення конкурсу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримують з підстав, зазначених в позовній заяві. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського - Слободяник Т.М. просить відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник третьої особи ректора Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Загірняка М.В. ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових поясненнях.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено що ОСОБА_1 працювала на посаді директора відокремленого структурного підрозділу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського з 09.02.2004 року

Наказом від 06.07.2015 № 385-2 „Про призначення директора коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського ОСОБА_1 призначена за контрактом на посаду директора коледжу з 25 червня 2015 по 25 червня 2020 року, як обрана за конкурсом.

У зв`язку з неможливістю проведення конкурсу в період карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, наказом від 24.06.2020 № 111-1 „Про продовження строку контракту директора коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського ОСОБА_1 продовжено строк роботи на посаді директора коледжу з 26 червня 2020 до проведення конкурсу в установленому законодавством порядку. 24.06.2020 укладена угода про зміну умов контракту.

Наказом ректора Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Загірняка М.В. від 31.03.2023 № 96-2 ОСОБА_1 порушила Статут університету, свої трудові обов`язки, які визначені п. 5.7 Положення про ректорат, затвердженого наказом ректора від 31.12.2021 № 255-1, а саме: перестала відвідувати засідання ректорату без поважних причин, не попереджаючи адміністрацію університету про неможливість своєї участі в засіданнях (була відсутня на засіданнях ректорату 14.02.2023 та 07.03.2023). ОСОБА_1 звільнена за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, а саме відсутність її на засіданнях ректорату без поважних причин 14.02.2023 та 07.03.2023, враховуючи, що до неї раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Про неможливість вручення вказаного наказу позивачу на робочому місці складений акт.

04.04.2023 заступником директора з навчальної роботи відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» Романом Левченко виданий наказ № 38-к „Про особовий склад», яким визначено останній робочий день і день звільнення позивача 04.04.2023.

З даним наказом позивач ознайомлена під підпис.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно із ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. При цьому, частиною другою цієї статті встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КЗпП України якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Виходячи із норм чинного законодавства, для розірвання трудового договору за підставою, що міститься у п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, необхідними є такі умови: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; невиконання трудових обов`язків мало систематичний характер; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2018 у справі № 761/33305/15-ц зроблено висновок про те, що при звільненні за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок; чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення; чи можна вважати його вчинення систематичним невиконання працівником без поважних причин обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що підставою увільнення позивача є систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, - порушення Статуту університету, своїх трудових обов`язків, які визначені п. 5.7 Положення про ректорат, затвердженого наказом ректора від 31.12.2021 № 255-1, а саме: перестала відвідувати засідання ректорату без поважних причин, не попереджаючи адміністрацію університету про неможливість своєї участі в засіданнях (була відсутня на засіданнях ректорату 14.02.2023 та 07.03.2023) до позивача були застосовані дисциплінарні стягнення у виді догани та звільнення на підставі наказів №315-2 від 12.09.2022, № 477-2 від 20.12.2022, №56-2 від 24.02.2023 та № 96-2 від 31.03.2023 .

Вирішуючи позовні вимоги в частині оскарження наказу про звільнення, суд зазначає наступне.

За пунктом 5.7Положення про ректорат Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, затвердженого наказом ректора КрНУ від 31 грудня 2021 року за №255-1 (т 1 а.с.208-209) у разі відсутності на засіданні ректорату без поважних причин члена ректорату до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

До матеріалів справи долучений явочний лист членів Вченої ради Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського (т. а.с.204-207) щодо відсутності члена Вченої ради Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського ОСОБА_1 на засіданнях 14 лютого 2023 року та 07 березня 2023 року.

09 березня 2023 року ОСОБА_1 надала пояснювальну записку ректору ОСОБА_5 щодо відсутності на засіданні ректорату і Вченої ради в якій повідомила, що засідання відбувалося в укритті корпусу №2, яке не пристосовано для тривалого перебуваня. Делегувала на засідання ОСОБА_6 . Повідомила, що з липня 2022 року вважає, що відбувається систематичне цькування, її, як директора, з боку проректора ОСОБА_7 .

Щодо можливості делегування іншої особи на засідання Вченої ради, то відповідно до п. 5.5.2 Розділу 5.2 Статуту університету до складу ректорату входять за посадами: ректор, перший проректор, проректори, декани факультетів, директори інститутів, головний бухгалтер, голова профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників Університету, керівники структурних підрозділів, провідні фахівці Університету.

Вказане Положення про ректорат розглядалось та схвалено Вченою радою КрНУ від 28 грудня 2021 прку протокол №5. ОСОБА_1 , як член Вченої ради університету, була присутня на даному засіданні Вченої ради, голосувала за схвалення даного Положення.

Посилання позивача на неналежні умови праці не можуть бути підставою та не спростовують факту порушення нею трудової дисципліни та вчинення дій, які викладені у оспорюваному нею наказі..

Суд, незважаючи на окремі судові провадження ініційовані позивачем, вважає за необхідне перевірити законність всіх попередніх стягнень, які за висновком роботодавця становлять систему для звільнення ( Постанова Верховного Суду від 19.07.2023 № 216/1431/19).

Наказом №315-2 від 12.09.2022, ОСОБА_1 оголошено догану за перевищення повноважень, а саме за те, що затвердила штатний розпис Коледжу без попереднього погодження з керівництвом університету (порушено абз. 7 Довіреності від 06.07.2022 № 13-10/478), підписала накази з особового складу про прийняття на роботу, попередньо не погодивши їх письмово з керівництвом університету (порушено абз.8 Довіреності).

Коледж відповідно до п. 1.15 Статуту Університету є відокремленим структурним підрозділом Університету без статусу юридичної особи. Згідно статті 95 Цивільного кодексу України філією с відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філія не є юридичною особою. Вона наділяється майном юридичної особи, що її створила, і діє на підставі затвердженого нею положення. Керівник філії призначається юридичною особою і діє на підставі виданої нею довіреності. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року № 755-IV, з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців створений Єдиний державний реєстр, відомості з якого налаються відповідно до ст. 11 цього Закону зокрема у вигляді виписок. У виписці з Єдиного державного реєстру про Коледж, яка видана державним реєстратором 28.06.2022 року міститься така інформація: Прізвище, ім?я та по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи на підставі довіреності, у тому числі підписувати договори та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, - керівник відокремленого підрозділу юридичної особи: ОСОБА_1 .

Підпунктами 5-6 ч. 2 ст. 34 ЗУ „Про фахову передвищу освіту" від 06.06.2019 po № 2745-VIII встановлені, крім інших, права і обов`язки засновника (засновників) закладів фахової передвищої освіти, зокрема, здійснювати контроль за недопущенням привілеїв чи обмежень (дискримінації) за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, сімейного та майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками; - здійснювати інші повноваження, передбачені законодавством та установчими документами закладу фахової передвищої освіти; Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Положення про Коледж передбачено право засновника здійснювати контроль за фінансово-господарською діяльністю закладу освіти; здійснювати контроль за дотриманням установчих документів закладу освіти. Згідно п.6 наказу ректора від 30.05.2022 № 78-1 ОСОБА_1 , повинна була надавати для контролю, аналізу та використання в роботі затверджені штатні розписи та зміни до них (планово-фінансовому відділу Університету) та копії наказів з особового складу про прийняття та звільнення працівників (відділу кадрів Університету).

Відповідно до довіреності від 06.07.2022 року № 13-10/478 позивач, як директор Коледжу уповноважена діяти від імені та в інтересах Коледжу,зокрема: формувати структуру, формувати і затверджувати штатний розпис Коледжу за попереднім письмовим погодженням з керівництвом Університету; - видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження, накази з особового складу про прийняття та звільнення працівників - за попереднім письмовим погодженням з керівництвом Університету. На виконання наказу ректора від 30.05.2022 № 78-1 позивач надала 31.08.2022 року копію штатного розпису Коледжу на 2022/2023 н.р. та копії наказів з особового складу про прийняття та звільнення працівників на яких вілсутне погодження з керівництвом Університету, як це передбачено довіреністю від 06.07.2022 року № 13-10/478.

За приписами статті 250 ЦК України, представник за довіреністю зобов?язаний негайно повідомити особу, яку він представляє, про відмову від вчинення дій, які були визначені довіреністю. Позивач, не повідомила відповідача про відмову від вчинення дій, які визначені наданою їй довіреністю. Крім того, зазначала, що вона діє як директор Коледжу на пілставі цієї довіреності в господарських договорах та угодах, що підписувала. Невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов?язків, в даному випадку визначеному довіреностю, є порушенням трудової дисципліни, що є підставою для застосування до працівника дисциплінарного стягнення. Дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до позивача з дотриманням вимог ст. 148 К3пП України 12.09.2022, що не перевищує місяця з дня його виявлення -31.08.2022 та шести місяців з дня вчинення проступку -21.07.2022-30.08.2022.

Наказом ректора Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського № 477-2 від 20.12.2022 року директору відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» ОСОБА_1 оголошено догану за невжиття заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, неповідомлення у встановлені ЗУ «Про запобігання корупції» терміни ректора університету про наявність у неї потенційного/реального конфлікту інтересів, прийняття рішень і вчинення дій з надання педагогічного навантаження, продовження контракту, прийняття на роботу, виплати допомоги на оздоровлення, щорічних грошових винагород близьким до неї особам, невжиття заходів щодо врегулювання потенційного/реального конфлікту інтересів. З вказаним наказом позивач ознайомилась 21.12.2022 року, про що свідчить її власноручний підпис на зворотній стороні наказу.Зі змісту оскаржуваного наказу № 477-2 від 20.12.2022 року вбачається, що до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невжиття заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, неповідомлення у встановлені Законом України „Про запобігання корупції" терміни ректора університету про наявність у неї потенційного/реального конфлікту інтересів, прийняття рішень і вчинення дій з надання педагогічного навантаження, продовження контракту, прийняття на роботу, виплати допомоги на оздоровлення, щорічних грошових винагород близьким особам, невжиття заходів щодо врегулювання потенційного/реального конфлікту інтересів. Відповідно до підпункту 2.4.24 пункту 2.4 розділу 2 Контракту від 25.06.2015 року, укладеного з ОСОБА_1 як з директором коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського директор коледжу зобов`язана забезпечити вжиття у межах своїх повноважень заходів до запобігання проявам корупційних правопорушень у коледжі. ОСОБА_1 не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомила у встановлені Законом України «Про запобігання корупції» терміни ректора університету про наявність у неї потенційного/реального конфлікту інтересів, приймала рішення з надання педагогічного навантаження, продовження контракту, прийняття на роботу, виплати допомоги на оздоровлення, щорічних грошових винагород близьким особам, не вжила заходів щодо врегулювання потенційного/реального конфлікту інтересів. При накладенні дисциплінарного стягнення у формі догани позивачу ОСОБА_1 , відповідачем дотриманні норми трудового законодавства, оскаржуваний наказ винесений уповноваженою особою, у позивача відібрані письмові пояснення, враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, а також її вина, як необхідна умова для накладення дисциплінарного стягнення. Не виконавши свої посадові обов`язки, позивач не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів,врегулювання потенційного/реального конфлікту інтересів.

Наказом виконуючого обов`язки ректора Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Никифорова В.В. № 56-2 від 24.02.2023 року директору відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (систематичне невиконання наказів ректора), а саме: відповідно до наказу ректора університету від 06 липня 2022 р. № 101-1 "Про контроль діяльності відокремлених структурних підрозділів Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського в умовах воєнного стану та післявоєнної відбудови держави" директори коледжів повинні (п.1): "Забезпечити онлайн участь (офлайн участь за необхідності) проректора з науково-педагогічної роботи та новітніх технологій в освіті (НПІНТ) та (за необхідності) інших працівників університету в адміністративних нарадах Коледжів". Починаючи з грудня 2022 р., директор ВСП "Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського" (далі - ВСП ФК КрНУ) ОСОБА_1 перестала повідомляти відповідного проректора про зазначені наради, які проводились декілька разів на тиждень. Крім того, відповідно до п.3 цього ж наказу ректора директори коледжів повинні звітувати щомісяця у письмовому вигляді проректору з НПНТ ОСОБА_8 щодо основних результатів усіх напрямів діяльності коледжів із зазначенням невирішених проблемних питань. Термін виконання: перший вівторок місяця. Цей пункт наказу ректора директор коледжу не виконувала жодного разу, незважаючи на неодноразові нагадування і попередження, 07.02.2023 (черговий термін надання звіту згідно з наказом) ОСОБА_1 знову не надала вказаний звіт. Відповідно до наказу ректора від 23 грудня 2022 р. № 220-1 "Про виконання рішень вченої ради університету від 08 грудня 2022 року" директор коледжу ОСОБА_1 до 01.02.2023 р. повинна була (п.п. 5.4., 5.6.) упорядкувати ОПП і навчальні плани підготовки фахового молодшого бакалавра відповідно затверджених Стандартів ФПВО; ОП і навчальний план підготовки бакалавра відповідно до Стандарту вищої освіти зі спеціальності 131... Це не було виконано, і робота у цьому напрямі тільки починається, хоча неодноразово зазначалась важливість цього питання для подальшої успішної акредитації освітніх програм. Внаслідок вищезазначених дій директором ВСП ФК КрНУ ОСОБА_1 порушено п.п. 2.4.4., п. 2.4.2 контракту від 25.06.2015, який визначає її обов`язок, як директора, виконувати накази і розпорядження ректора університету, рішень вченої ради університету. З вказаним наказом позивач ознайомилась 27.02.2023 року, про що свідчить її власноручний підпис на зворотній стороні наказу перевіряючи законність наказу про оголошення ОСОБА_1 догани Суд зазначає, що при накладенні дисциплінарного стягнення у формі догани позивачу ОСОБА_1 , відповідачем дотриманні норми трудового законодавства, оскаржуваний наказ винесений уповноваженою особою з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, у позивача відібрані письмові пояснення, враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, а також її вина, як необхідна умова для накладення дисциплінарного стягнення.

Неспроможними є доводи позивача, щодо виборності її посади та розгляд питання про звільнення за обґрунтованим поданням колегіального органу управління Педагогічної ради відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського», Вищим колегіальним органом громадського самоврядування закладу фахової перед вищої освіти загальними зборами трудового колективу у ВСП „ФК КрНУ і направлене в подальшому відповідне подання до КрНУ для прийняття остаточного рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 147-1 Кодекса Законів про працю працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Наказом від 06.07.2015 № 385-2 „Про призначення директора Коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського ОСОБА_1 призначена за контрактом на посаду директора Коледжу з 25 червня 2015 року по 25 червня 2020, як обрана за конкурсом. У зв`язку з неможливістю проведення конкурсу в період карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, наказом від 24.06.2020 № 111-1 „Про продовження строку контракту директора Коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського позивачу продовжено строк роботи на посаді директора Коледжу з 26 червня 2020 до проведення конкурсу в установленому законодавством порядку. На підставі чого укладена угода від 24.06.2020 про зміну умов контракту.

У період з 25.06.2015 до 25.06.2020 позивач займала посаду директора Коледжу, як обрана за конкурсом, а в період з 26.06.2020 до моменту звільнення 04.04.2023, як особа, що працює до проведення конкурсу. Тому процедура звільнення позивача не підпадає під дію ч.3 ст. 147-1 КЗпП.

Відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу заступника директора з навчальної роботи відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» Романа Левченка № 38-к „Про особовий склад», яким визначено останній робочий день і день звільнення позивача 04.04.2023.

За приписами ч. 1 ст. 5 ЗУ „Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 № 2136, у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Наслідком звільнення працівника у період його непрацездатності є зміна дати звільнення, а не поновлення на роботі. Постанова ВС від 04 листопада 2020 року у справі № 389/2004/16-ц.

Відповідно до статі 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

24.03.2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Згідно із статтею 1 Закону, цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану.

Стаття 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначає, що у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

У період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Так, 15 березня 2022 року прийнято Закон України № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до якого на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ не скасовує і не змінює норми КЗпП щодо підстав звільнення з ініціативи роботодавця.

Відповідно до ст. 5 Закону України № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки; у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

З частиною першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним «станом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується -оплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 21.05.2020 року у справі №707/1925/17, провадження № 61-26380 св 18 для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна сукупності таких умов: конкретний факт порушення (дія чи бездіяльність); порушення стосується лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають : правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або : необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути .лстематичним, тобто не першим, і якщо до працівника протягом року вже було застосовано дисциплінарне стягнення; з моменту виявлення порушення до накладення дисциплінарного стягнення минуло не більше місяця.

Постановою Верховного Суду від 24.03.2021 року у справі №149/1568/19, провадження №61-6866св-20 зроблено правовий висновок, що відповідно до статті 139 КЗпП країни працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з положеннями статті 147 КЗпП України догана є одним із заходів дисциплінарного стягнення, який може бути застосовано до працівника за порушення трудової дисципліни.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням дроступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне чнконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на драцівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

При звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, роботодавець має навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього дисциплінарного стягнення та в який час.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту З частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов:

-порушення має стосуватися тих обов`язків, які є складовими трудової функції драцівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку;

-невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути чинним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності;

-невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним;

-враховуються тільки дисциплінарні и громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів;

-з моменту виявлення порушення до звільнення у дисциплінарному порядку може минути не більше місяця.

Отже, для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі зункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) допущення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи тзсциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

Відповідно до ч.3ст.12 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі ст. ч.1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Частинами 1 та 2ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно дост. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу статті 12ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу пред`явленого позову. Суд за власною ініціативою не може міняти предмет і підстави позову.

Судом не встановлено у діях відповідача порушень трудового законодавства, які могли би бути визнані судом істотними та такими, що обумовлюють відновлення порушеного права позивача, відтак звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог КЗпП України, доказів протилежного суду не надано.

З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення необхідно відмовити. Враховуючи те, що позовні вимоги про визання протиправним та скасування наказу про зміну дати звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди є похідними від вимоги про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, такі позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Судові витрати, зі сплати судового збору, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у розмірі 3220,80 грн. необхідно віднести на рахунок позивача. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. за вимогу про поновлення на роботі від сплати якого позивач звільнена необхідно компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ректор Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Загірняк Михайло Васильович, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3220,80 грн. віднести на рахунок позивача.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Кременчуцький національний університет імені Михайла Остроградського, місцезнаходження: м.Кременчук, вул. Університетська, 20, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ректор Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського Загірняк Михайло Васильович, м.Кременчук, вул.. Університетська, 20.

Суддя О.С. Предоляк