Справа № 464/3764/23
пр.№ 2/464/1161/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27.07.2023 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Ліщук Ю.П.,

за участю: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток у спільному майні між співвласниками, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовом про визначення часток у спільному майні між співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Обґрунтовують позов тим, що позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , яка в 2012 році змінила прізвище під час реєстрації шлюбу на ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_7 були власниками квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 54,2 кв. м. Відповідно до договору міни квартир від 28 серпня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3187, позивачі та відповідач обміняли належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 54,2 кв. м., на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 67 кв. м. Вказана квартира в цілому зареєстрована на 4 осіб: ОСОБА_3 (батько), ОСОБА_2 (мати), ОСОБА_5 (дочка) та ОСОБА_7 (дочка). Тим самим, вказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності позивачів та відповідача.

09 травня 2023 року позивачі звернулися до відповідача із заявою про врегулювання спору в позасудовому порядку шляхом прибуття в обумовлений час (19.05.2023 о 16 год. 00 хв.) до нотаріуса ОСОБА_8 з метою визначення часток між співвласниками. Однак, дана заява проігнорована відповідачем, що свідчить про небажання врегулювати спір у досудовому порядку, а відтак вони змушені звертатись із позовом до суду, що надасть співвласникам в повній мірі володіти, розпоряджатися та користуватися своїм майном. Просять позов задоволити.

Ухвалою від 09.06.2023 відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у вступному слові в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, викладених в позовній заяві. Просять позов задовольнити.

Відповідач повторно у судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не подала.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Заслухавши вступне слово позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ст.77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_7 мали у власності квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 54,2 кв. м., що вбачається з договору міни квартир від 28 серпня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3187.

З копії договору міни від 28.08.1997 (а.с.5) вбачається, що позивачі та відповідач обміняли належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 54,2 кв. м., на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 67 кв. м.

З копії реєстраційного посвідчення від 01.09.1997 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 в цілому зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

З`ясовано, що позивач у 2012 році змінила прізвище ОСОБА_5 під час реєстрації шлюбу на ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.9) Відповідачу ОСОБА_7 після укладення шлюбу (17 листопада 2016 року) з ОСОБА_9 присвоєно прізвище ОСОБА_10 , в подальшому шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19.03.2020.

Відповідно до довідки № 1/1994 від 03.08.2022, виданої Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 29.12.2012 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за позивачами і відповідачем (а.с.6,7)

Отже, вказана квартира стала об`єктом права спільної сумісної власності позивачів та відповідача.

Встановлено, що 09 травня 2023 року позивачі звернулися до відповідача із заявою про врегулювання спору в позасудовому порядку шляхом прибуття в обумовлений час (19.05.2023 о 16 год. 00 хв.) до нотаріуса Міханошин Олени Ігорівни (адреса: АДРЕСА_3 ) та укладення договору між співвласниками спірного майна щодо визначення часток кожного з них (а.с.8). Однак, дана заява проігнорована відповідачем, що свідчить про небажання врегулювати спір у досудовому порядку.

За ч.ч.1, 2, 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Оскільки співвласники не досягли домовленості щодо поділу квартири та визначення часток у праві спільної власності на неї, то це питання слід вирішити в судовому порядку.

За ч. 1 ст. 81, ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3, 4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4статті 41Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно

Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з частинами 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Частинами 1, 2 ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Враховуючи встановлені судом обставини, рівність часток всіх співвласників, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено, суд дійшов висновку, що обставини справи знайшли своє підтвердження, позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення.

Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачів підлягають стягненню понесені ними судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1073,60 грн. кожним, а всього 3220,80 грн.

На підставі ст. ст. 355-357, 372, 1216, 1217, 1218, 1226, 1258, 1259 Цивільного кодексу України, керуючись ст.4, 5, 13, 141, 211, 263, 264, 265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності по ідеальної частки кожному із співвласників, а саме ОСОБА_1 належить частка квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 належить частка квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 належить частка квартири АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 належить частка квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 3220,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач 1: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_2 .

Позивач 2: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Позивач 3: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 01.08.2023.

Суддя О.Ю.Горбань