Справа № 750/9528/23
Провадження № 2-о/750/147/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Мойсієнко К.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересовані особи: Березнянська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Борисова Тетяна Анатоліївна,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт прийняття спадщини її чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті його бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті чоловіка.

Заявник у судове засідання не з`явилась, її представник подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, вказавши, що заяву підтримує та просить задовольнити.

Березнянська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, вказавши, що з вимогами заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення згодні та просять їх задовольнити.

Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Борисова Т.А. у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 - бабуся чоловіка заявника ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки Локнистенського старостинського округу Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 11 травня 2023 року за № 92, згідно книги погосподарського обліку № 9 за 1991-1995 роки, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , зареєстрований в сільській раді під № 725. Станом на 15 квітня 1991 року домоволодіння за вказаною адресою мало статус колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 1980 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 63327887 від 27 січня 2021 року та інформації з Державного архіву Чернігівської області від 12 лютого 2021 року № 688/01-17, спадкова справа щодо майна після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилась (а.с. 9, 10).

За життя, а саме 02 грудня 1993 року ОСОБА_3 склала заповіт за реєстровим № 249, за яким все майно заповіла ОСОБА_2 своєму онукові та чоловіку заявника (а.с. 15).

Згідно довідки від 05 жовтня 2022 року за № 370, виданої Локнистенським старостинським округом Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і виписана у зв`язку зі смертю. Разом з нею без реєстраційного обліку постійно проживав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який фактично вступив в управління майно та прийняв спадщину (обробляв город, сплачував комунальній послуги) (а.с. 23).

Як зазначає заявник, ОСОБА_4 був зятем ОСОБА_3 , а отже він не є спадкоємцем за законом після її смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.02.2017 (а.с. 24).

Після його смерті відкрилась спадщина.

Спадкоємцем першої черги щодо майна померлого ОСОБА_4 є його син - ОСОБА_2 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 24 жовтня 1974 року (а.с. 26).

У встановлений законом строк ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Амбарнової Л.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_4 , у зв`язку із чим була заведена спадкова справа № 47/2017 від 21 липня 2017 року (номер у Спадковому реєстрі № 60968861) (а.с. 25).

За інформацією приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Амбарнової Л.М., наданої на запит суду, інших спадкоємців щодо майна після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , не має.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявника - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 23.04.2020 (а.с. 28), у зв`язку із чим відкрилася спадщина на належне йому майно.

У встановлений законом строк заявник звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, на підставі якої нотаріусом була заведена спадкова справа № 23/2020 від 02.06.2020 (номер у Спадковому реєстрі № 65905832).

Згідно довідки приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. № 181/02-14/23/2020 від 15 червня 2023 року, нею заведена спадкова справа № 23/2020 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 батька - ОСОБА_4 , але не оформив своїх спадкових справ. Спадкоємцями, які своєчасно прийняли спадщину за законом є: його дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та неповнолітній син спадкодавця - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 30).

Відповідно до наданих ОСОБА_1 роз`яснень приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. від 19 червня 2023 року за № 184/02-14/23/2020, слідує, що з наданих спадкоємцем документів вбачається, що до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок належав бабусі покійного чоловіка заявника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка за життя склала заповіт на ім`я свого онука, покійного чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який був посвідчений 02 грудня 1993 року секретарем виконавчого комітету Локнистинської сільської ради Менського району Чернігівської області Доценко А.П. Зазначений заповіт на день смерті ОСОБА_3 не змінювався і не скасовувався, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 22 травня 2023 року (а.с. 16). Однак, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальний контори або нотаріуса не звертався. Проте, заявником нотаріусу надано докази про фактичне прийняття її чоловіком спадщини, а саме: надано оригінальний примірник заповіту та ощадну книжку серії НОМЕР_4 на відкритий рахунок на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 18), які зберігалися у ОСОБА_2 за його життя (а.с. 33).

У зв`язку з тим, що на день смерті ОСОБА_3 діяв ЦК УРСР, який був прийнятий в 1963 році та діяла Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій України, затверджена наказом МЮ України № 18/5 від 14.06.1994, зареєстрована в Міністерстві юстиції 7 липня 1994 року за № 152/361, а тому ОСОБА_2 згідно абз. 2 п. 113 зазначеної Інструкції вважається таким, що фактично прийняв спадщину.

Однак, факт прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_2 після смерті його бабусі - ОСОБА_3 , який за своє життя вступив в управління та володіння спадковим майном, шляхом збереження ощадної книжки та заповіту, необхідно встановити в судовому порядку, у зв`язку з тим, що нотаріус позбавлена можливості встановити зазначений факт, шляхом отримання особистої заяви від спадкодавця, який фактично прийняв спадщину, у зв`язку із його смертю.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини згідно зі ст. 525 ЦК УРСР є день смерті спадкодавця.

Статтею 548 ЦК УРСР було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2020 року в справі № 348/618/15-ц (провадження № 61-9592св19) вказано, що «згідно з частинами першою, другою статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом статті 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). З урахуванням змісту статті 76 ЦПК України прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватися будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

В матеріалах справи містяться докази на підтвердження того, що у покійного чоловіка заявника зберігалася ощадна книжка та інші документи його покійної бабусі (спадкодавця), що свідчить про те, що він фактично вступив в управління спадковим майном.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст. 549 ЦК УРСР (1963р.), за якою діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень абз. 1 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 16 даної Постанови передбачено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Також, згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення даного факту має для заявника юридичне значення і потрібне для реалізації спадкових прав, а тому суд вбачає за можливе встановити факт прийняття чоловіком заявника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті його бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.П. Рахманкулова