У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2023 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Сенюта В.О., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення,-

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного.

Подана позовна заява мотивована тим, що позивач є власником будинку та присадибної ділянки, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 перебуває у вказаному будинку всупереч волевиявленню позивача. Відтак, позивач позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися вказаним майном. На підставі викладеного, просить примусово виселити з її приватної власності сторонніх осіб, які не дають вільно розпоряджатися майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є примусове виселення з житлового приміщення.

Територіальною юрисдикцією (підсудністю) в цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Положенням статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Таким чином, враховуючи предмет позову, беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги стосуються виселення, на підсудність даної справи розповсюджуються положення ч. 1 ст . 30 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що об`єкт нерухомого майна, про виселення з якого заявлено вимоги, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної юрисдикції Вишгородського районного суду Київської області.

Як роз`яснено в п.42 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 41 вищевказаної Постанови Пленуму, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Таким чином, виходячи із предмету спірних правовідносин та беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги стосуються виселення зі спірного житлового приміщення, яке не розташовано у Деснянському районі м. Києва, даний спір не підсудний Деснянському районному суду міста Києва, оскільки має розглядатись за правилами виключної підсудності в порядку, передбаченому ч.1 ст.30 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги наявні у справі відомості про місцезнаходження нерухомого майна, суд приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи до Вишгородського районного суду Київської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 27, 30, 31, 260, 353, 354 ЦПК України -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення - передати за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено: 27.07.2023 року.

Суддя: В.О.Сенюта