ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Прядкіна О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Дряниці Ю.В.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі:представника позивача адвоката Мосіна А.В., прокурора Мурзи О.В.,

розглянувши у місті Полтава в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за апеляційними скаргами Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Рибальченко Л.М. у м.Харкові, зі складанням повного тексту 08 жовтня 2021 року

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Харківської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органу досудового розслідування і прокуратури,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом.

Зазначав, що в провадженні Слідчого управління ГУМВС України в Харківській області перебували матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення передбаченого ст. 2 ст. 367 КК України, відомості про які внесені 28 квітня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000263 за фактом службової недбалості відносно нього, як головного лісничого ДП «Вовчанське лісове господарство» ОСОБА_1 08.08.1974 року.

29.04.2014 року відносно ОСОБА_1 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2014 позивача було відсторонено від посади строком на 2 місяці та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 20:00 год. до 08:00 год. з покладенням певних обов`язків.

Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2014 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: на 1/3 кв. АДРЕСА_1 та 1/4 кв. АДРЕСА_2 , заборонивши його відчуження.

23 липня 2014 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 було направлено до Вовчанського районного суду Харківської області для розгляду. Одночасно з направленням обвинувального акту, прокуратурою Харківської області було подано позовну заяву про стягнення завданої матеріальної шкоди на загальну суму 16 155 536 грн.

Вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 22.04.2014 року ОСОБА_1 був виправданий на підставі ч. 2 ст. 367 КК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.12.2015 апеляційну скаргу прокурора задоволено, вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 22.04.2015 року скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді 1 інстанції.

Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000263 повернуто прокурору Харківської області для усунення недоліків.

Постановою від 04 квітня 2016 року прокурора прокуратури Харківської області кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України.

Позивач зазначає, що у зв`язку з незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, йому завдані моральні страждання, а як наслідок безпідставне нервування і безсонні ночі, та очікування несправедливого та безпідставного кримінального покарання.

Крім того, позивач був змушений звільнитися з займаної посади з погіршенням відносин між останнім та керівництвом ДП «Вовчанське лісове господарство», що завдало ще більших моральних страждань.

Після звільнення позивач впродовж чотирьох місяців не міг знайти достойну роботу щоб забезпечити достатній рівень життя для себе та членів своєї родини.

Просив стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 300 000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури в розмірі 150 000 грн.

В задоволенні іншої частини вимог позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, в сумі яку суд вважав достатньою для повної сатисфакції.

Рішення оскаржили Харківська обласна прокуратура та ГУНП в Харківської області.

Прокуратура в апеляційній скарзі, посилаючись на те, що рішення є необґрунтованим в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, просить рішення змінити, зменшивши суму до стягнення з 150 000 грн. до 139 200 грн.

ГУНП в Харківській області, в апеляційній скарзі, вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та прийняті судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відзиві адвокат Мосін А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційних скарг відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

ГУ Державної казначейської служби України в Харківській області у відзиві просить рішення Дхержинського районного суду м.Харкова від 29.09.2021 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у позовних вимогах в повному обсязі.

На підставі розпорядження голови Верховного Суду від 25.03.2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» справу було передано за підсудністю до Полтавського апеляційного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2022 року для розгляду вказаної справи у Полтавському апеляційному суді визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач) Хіль Л. М., судді: Дорош А. І.. ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 474/0/15-23 від 09 травня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_3 звільнена у відставку у зв`язку із подання заяви про відставку та відрахована зі штату Полтавського апеляційного суду наказом голови суду № 4.7-09/16 від 11 травня 2023 року, у зв`язку з чим призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 12 травня 2023 року визначено склад судової колегії: суддя-доповідач Прядкіна О.В., судді: Дорош А. І., Лобов О. А.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 01.08.2023 року визначено склад судової колегії: суддя-доповідач Прядкіна О.В., судді: Бутенко С.Б., Дряниця Ю.В.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційних скарг з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в провадженні Слідчого управління ГУМВС України в Харківській області перебували матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення передбаченого ст. 2 ст. 367 КК України, відомості про які внесені 28 квітня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000263 за фактом службової недбалості стосовно головного лісничого ДП «Вовчанське лісове господарство» ОСОБА_1 08.08.1974 року.

Вказані матеріали досудового розслідування виділені 28 квітня 2014 року постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області Стадніком І.О. з кримінального провадження відомості про яке внесені 24 жовтня 2013 року до ЄРДР за № 0000293 за фактом зловживання службовим становищем за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

29.04.2014 року відносно ОСОБА_1 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2014 позивача було відсторонено від посади строком на 2 місяці та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 20:00 год. до 08:00 год. з покладенням певних обов`язків.

Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2014 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: на 1/3 кв. АДРЕСА_1 та 1/4 кв. АДРЕСА_2 , заборонивши його відчуження.

23 липня 2014 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 було направлено до Вовчанського районного суду Харківської області для розгляду. Одночасно з направленням обвинувального акту, прокуратурою Харківської області було подано позовну заяву про стягнення завданої матеріальної шкоди на загальну суму 16155536 грн.

Вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 22.04.2014 року ОСОБА_1 був виправданий на підставі ч. 2 ст. 367 КК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.12.2015 апеляційну скаргу прокурора задоволено, вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 22.04.2015 року скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді 1 інстанції.

Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000263 повернуто прокурору Харківської області для усунення недоліків.

Постановою прокурора прокуратури Харківської області, ОСОБА_4 кримінальне провадження №0000263 від 28.04.2014 за підозрою ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що у зв`язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності та незаконним застосуванням відносно нього заходів забезпечення кримінального провадження, він був відсторонений від посади, був обмежений у свободі пересування, постраждала його репутація, внаслідок перебування під слідством та судом зазнав моральних страждань та переживань.

Районний суд, частково задовольняючи у позовні вимоги, визначив до стягнення суму в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 незаконним притягненням до кримінальної відповідальності в розмірі 150 00 грн., за розрахунком 23 місяці та 24 дні перебування під слідством та судом, з них 2 місяці під домашнім арештом (6000 грн. мінімальний місячний розмір заробітної плати з 1 січня 2021 року х 23 місяці = 144 000 грн., а 24 дні прирівняв до 1 місяця, стягнувши відповідно ще 6 000 грн.).

Оцінюючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з такого :

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94 ВР від 01 грудня 1994 року передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках відсутності у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину (пункт 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Зважаючи на закриття кримінального провадження відносно позивача у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, ОСОБА_1 відповідно до положень статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» має право на відшкодування моральної шкоди.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тобто Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 перебував під слідством і судом 23 місяці та 24 дня, а саме з 28.04.2014 року по 04.04.2016 року, з них 2 місяці під домашнім арештом та виходячи з мінімального розміру заробітної плати станом на час розгляду справи -6000 грн. визначив суму у 150 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Харківська обласна прокуратура просить зменшити вказаний розмір до 139 200 грн., мотивуючи тим, що суд не вірно визначив строк перебування позивача під слідством і судом, вказуючи, що він становить 23 місяці 6 днів і з цією обставиною колегія суддів погоджується.

Проте, суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до ст.13 названого Закону законодавець визначив мінімальну межу відшкодування моральної шкоди, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

Так, районний суд, частково задовольнивши позовні вимоги, обгрунтував розмір у 150 000грн., як такий, що визначений з врахуванням строку перебування позивача під слідством і судом, в тому числі 2 місяці під домашнім арештом, чим суттєво було обмежено його права, свободи та законні інтереси.

Колегія суддів погоджується з належністю наведених судом обставин щодо негативного впливу на життя та свідомість позивача з приводу безпідставного кримінального переслідування, врахував тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, час і зусилля, необхідні для відновлення його прав, а також бере до уваги, що з часу ухвалення рішення судом першої інстанції змінився мінімальний розмір заробітної плати, тому не вбачає підстав для зміни визначеного судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з наведеного підстав для задоволення апеляційної скарги Харківської обласної прокуратури не вбачається.

Доводи апеляційної скарги ГУНП в Харківської області щодо відсутності доказів на підтвердження завданої моральної шкоди спростовуються матеріалами справи та змістом Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а тому задоволенню не підлягають.

Разом з цим, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що резолютивна частина рішення передбачає стягнення на користь ОСОБА_1 суми відшкодування з Держави Україна в особі відповідачів - Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області за рахунок коштів Державного бюджету України, що не узгоджується з положеннями 1176 ЦК України та ст.4 Закону.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим залучення або ж не залучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України або її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган, що зазначено у висновку Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц.

Таким чином другий абзац резолютивної частини рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року слід викласти в наступній редакції: стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 150 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Харківської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.

Другий абзац резолютивної частини рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року викласти в наступній редакції :

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 150 000 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди, заподіяної у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.08.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

Ю.В. Дряниця