ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3090/23 Провадження № 2/636/1391/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання Орєхової Ю. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 636/3090/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Прядко Олександр Олександрович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Прядко Олександр Олександрович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у них різні характери та погляди на життя, шлюбних стосунків не підтримують тривалий час, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання з відповідачем однією сім`єю вважає неможливим, шлюб носить формальний характер.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Прядко О. О. не з`явився, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглянути за його відсутності, зазначивши, що заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки вони завищені, безпідставні з огляду на те, що вони не співрозмірні зі складністю справи так як вона є малозначною, немайнового характеру, розглядається в спрощеному провадженні, де присутність сторін необов`язкова, а також враховуючи його визнання позову, що дає суд можливості не фіксувати судове засідання технічними засобами.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачкою обставин справи, наданих нею доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07 серпня 2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 07 серпня 2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1284.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 24 листопада 2014 року, виданого виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, сторони у справі мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони у справі подружні стосунки не підтримують, між ними втрачена повага та порозуміння, їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 9 та 10 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм СК, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно з ст. ст. 110 - 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

На підставі ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сім`ї неможливе і суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому, згідно з ст. 112 СК України, їх шлюб підлягає розірванню.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Постановою Великої Палати Верховного суду від 27 червня 2018 року (справа № 826/1216/16) визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження цих обставин надав суду договір про надання професійної правничої допомоги № 18/23, укладений 27 червня 2023 року між адвокатом Прядко О. О. та Лаврик А. О., де п. 3.2 визначено, що розмір гонорару становить 8000 грн 00 коп., акт здачі-приймання робіт (надання) послуг № 1 від 24 липня 2023 року згідно з договором № 18/23 від 27 червня 2023 року, де вартість робіт (послуг) визначена в 8000 грн 00 коп., а також виписки з рахунку адвоката про рух коштів.

Згідно з правовою позицією ВС, викладеною у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року (справа № 826/841/17), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» зазначається: «відповідно до практики Суду заявнику відшкодовуються тільки ті судові витрати, які були доведені, що вони були необхідними та фактично понесеними, а також обґрунтованими щодо розміру».

Аналогічні висновки зазначені й у п. 34, п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі «Гімадуліна та інші проти України» та у п. 95 рішення Європейського суду з прав людини від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України».

Враховуючи складність справи, віднесену законом до малозначної, призначення її в порядку спрощеного позовного провадження, її немайновий характер, визнання відповідачем позову, проведення лише одного засідання, яке не фіксувалося технічними засобами, так як жодна з сторін не з`явилася до суду, надіславши відповідні зави про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає, що витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 8000 грн 00 коп. є завищеними та не співрозмірними зі цією справою про розірвання шлюбу, а тому вимоги позивачки в цій частині слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 4000 грн 00 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним при подачі позову судового збору, що становить 536 грн 80 коп., та стягнути з відповідача на користь позивача іншу частину 50 відсотків судового збору у розмірі 536 грн 80 коп.

На підставі ст. 112, 113 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 142, 197, 200, 206, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Прядко Олександр Олександрович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований 07 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1284, між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, юридична адреса: 61166, м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 18, , повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову згідно з квитанцією № 31285 від 29 червня 2023 року, у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов