ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3430/22
провадження № 2/753/2150/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Гусак О.С.

за участю секретаря судового засідання Уляницької М.В.,

предстаника позивача ОСОБА_4.,

представника відповідача Попільніченка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за період незаконного відсторонення та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період незаконного відсторонення.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 3 листопада 2021 року директором інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України підписано наказ № 49-А «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 та відсторонення від роботи». За наказом директора інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України № 50-А від 8 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи співробітників Інституту» ОСОБА_1 , інженера категорії відділу хімії біоактивних азотовмісних гетероциклічних основ (№ 2), було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 4 листопада 2021 року № 7, керуючись ст. 46 КЗпП України на підставі невиконання приписів повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 4 листопада 2021 року № 7, яке було вручено позивачу 4 листопада 2021 року та який остання вважає незаконним та таким, що порушує її конституційні права. Зазначає, що інститут біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря заснований Національної академії наук України, працівники (співробітники) яких не входять до переліку професій, виробництв та організацій, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, підстави на які посилається відповідач в наказі не дають директорі інституту жодних підстав для складення наказу про відсторонення позивача від роботи без збереження заробітньої плати, оскільки вона виконувала обов`язки громадянина у сфері охорони здоров`я, усі профілактичні щеплення включені до календаря щеплень позивач має і саме лікар, а не директор інституту мав би взяти в неї письмове підтвердження про відмову від щеплення. Окрім того, ст. 46 КЗпП України не передбачено такої підстави відсторонення, як відмова працівника від щеплення, яке перебуває в стадії клінічного випробування, а будь-якого іншого нормативного акту, який би надав право роботодавцю відсторонювати від роботи працівників за відмову від щеплення, яке перебуває в стадії клінічних випробувань, відповідачем не зазначено. Вважає, що відсутність в неї щеплення не є порушення трудової дисципліни і не може бути підставою для відсторонення і тим більше позбавлення заробітної плати. Вказує на те, що вона відмовилась від вакцинування проти коронавірусної інфекції, як від ризикової медичної процедури, та не надала своєї згоди на участь в медичних експериментах. Зазначає, що ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначений перелік профілактичних щеплень, які є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Разом в тим, щеплення проти COVID-19 не віднесено до переліку обов`язкових та не включені до календаря щеплень. Звертає увагу на те, що наразі законодавством України не встановлено окремий порядок відсторонення працівників від роботи з підстав відсутності у них щеплення від коронавірусної хвороби COVID-19. З огляду на вище викладене, просила суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ № 50-А від 8 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи співробітників Інституту» Інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України, в частині відсторонення ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інженера 1 категорії відділу хімії біоактивних азотовмісних гетероциклічних основ (№ 2) Інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 8 листопада 2021 року.

4 травня 2022 року суддею було постановлено ухвалу про залишення заяви без руху та надано позивачу строк п`ять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків. Дана ухвала направлена на адресу вказану позивачем в позові.

Ухвалою від 15 липня 2022 року позовну заяву повернуто позивачу.

26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року апеляційну скаргу задоволено частково та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду вказану справу передано судді Гусак О.С.

Ухвалою від 25 квітня 2023 року, ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін в судове засідання на 23 травня 2023 року.

18 травня 2023 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, якою остання доповнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 100% суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

22 травня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Інститут є державною бюджетною неприбутковою науковою установою, що заснована на державній власності і перебуває у віданні Національної академії наук України. Одним із основних завдань Інституту є провадження освітньої діяльності у сфері вищої освіти, надання освітніх послуг шляхом підготовки фахівців за різними кваліфікаційними рівнями відповідно до Закону України «Про вищу освіту», зокрема через аспірантуру та докторантуру. Інститут має ліцензію на провадження освітньої діяльності у сфері вищої освіти на третьому (освітньо-науковому) рівні вищої освіти з підготовки здобувачів ступеня доктора філософії за спеціальностями 102 «Хімія» та 091 «Біологія» та акредитовану освітньо-наукову програму «Біоорганічна хімія; нафтохімія і вуглехімія» для підготовки наукових кадрів вищої кваліфікації через аспірантуру за спеціальністю 102 «Хімія». Станом на 8 листопада 2021 року в аспірантурі Інституту навчалося 26 аспірантів з відривом від виробництва, серед яких, у тому числі, і позивачка. Відповідно, Інститут як заклад вищої освіти, та як наукова установа, входив до переліку організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням згідно з наказом МОЗ України № 2153 від 4 жовтня 2021 року. Керуючись п. 3 Переліку, профілактичним щепленням підлягають працівники закладів вищої освіти, наукових установ, саме на підставі цього положення було видано наказ № 49-а від 3 листопада 2021 року та № 50-а від 8 листопада 2021 року. На виконання наказу Інституту № 49-а від 3 листопада 2021 року «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої распіраторної хвороби COVID-19 та відсторонення від роботи» всіх працівників Інституту було під розпис повідомлено про необхідність обов`язкового надання до 5 листопада 2021 року одного з таких документів: документ, який підтверджує, що працівник отримав повний курс вакцинації або одну дозу дводозної вакцини від COVID-19, включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; міжнародний внутрішній сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19; документи про наявність абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень відповідно до переліку. Позивачку повідомлено під розписку про необхідність обов`язкового профілактичного щеплення проти СOVID-19; попереджено, що, починаючи з 8 листопада 2021 року, у разі відсутності вищезазначеного профілактичного щеплення або абсолютних протипоказань до їх проведення, її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати згідно з ст. 46 КЗпП України. Позивачку було відсторонено від роботи на посаді 0,5 ставки інженера І категорії з 8 листопада 2021 року без збереження заробітної плати, на час відсутності щеплення проти гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 у зв`язку з тим, що вона не подала до інституту документів, що посвідчують проходження профілактичного щеплення проти гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 або про наявність абсолютних протипоказань до проведення такого щеплення. З наказом інституту «Про відсторонення від роботи співробітників Інституту» від 8 листопада 2021 року № 50-а позивачка знайомитись відмовила, про що складено відповідний акт. ОСОБА_1 працює інженером І категорії відділу № 2 (0,5 ставки) і не може виконувати в дистанційному режимі наукові дослідження, які пов`язані з необхідністю проведення у лабораторних умовах експериментальних робіт по дослідженню росту регулюючої активності синтетичних похідних піримідину на рослинах за відомчою темою 2.1.10.12-21 «Пошук нових регуляторів росту рослин серед азолів, азинів та їх конденсованих похідних». На виконання наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25 лютого 2022 року № 380 «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 4 жовтня 2021 року № 2153», наказом Інституту № 15-К від 28 лютого 2022 року, для співробітників Інституту, робота яких не можлива в дистанційному режимі встановлено простій. Серед таких працівників була і позивач. Вказав, що позивач була відсторонена від роботи з 8 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року на час дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 4 жовтня 2021 року № 2153. З 1 березня 2022 року у зв`язку з втратою чинності наказу Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 4 жовтня 2021 року вона була поновлена на роботі та згідно з розпорядженням Президії НАН України від 24 лютого 2022 року № 143 "Про роботу установ, організацій і підприємств НАН України в умовах воєнного стану їй було встановлено режим простою з оплатою праці у розмірі посадового окладу. З 14 березня 2022 року, відповідно до службових записок керівника д.б.н. ОСОБА_2 , з позивачкою було втрачено зв`язок, на всі дзвінки і звернення вона не відповідала, тому у зв`язку з відсутністю відомостей про її місцезнаходження з 14 березня 2022 року їй у табелі обліку робочого часу робили позначку «НЗ» (неявка з нез`ясованих причин). 30 серпня 2022 року позивачку було допущено до роботи відповідно до її заяви, де вона зазначила, що повернулася з евакуації і просить допустити її до роботи. З 5 жовтня 2022 року позивач перебуває у відпустці без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану в Україні (підстава заява позивачки від 4 жовтня 2022 року). Зауважив, що ОСОБА_1 станом на 8 листопада 2021 року була аспіранткою 3-го року навчання з відривом від виробництва і додатково працювала на умовах неповного робочого часу (на 0,5 ставки) інженера I категорії. Практика оформлення аспірантів на умовах неповного робочого часу обумовлена намаганням Інституту підтримати аспірантів, надаючи їм можливість одночасно з навчанням в аспірантурі виконувати науково-дослідні роботи відомчого замовлення з відповідною оплатою. 8 листопада 2021 року, як інженер 1 категорії, позивачка відповідно до обставин, що описані вище, була відсторонена від роботи. Проте, відповідно до службової записки керівника позивачки (як аспірантки), доктора біологічних наук ОСОБА_2 , їй була надана можливість навчатися дистанційно в аспірантурі зі збереженням стипендії. За період з 1 листопада 2021 року до 4 жовтня 2022 року позивачка отримала стипендію в розмірі 90 196 грн 28 коп. Аргументи позивачки про те, що Інститут залишив її без засобів до існування не відповідають дійсності. 4 жовтня 2022 року аспірантка 3-го року навчання з відривом від виробництва ОСОБА_1 була відрахована з аспірантури у зв`язку з невиконанням індивідуального плану наукової роботи. Одночасно представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності.

23 травня 2023 року в судове засідання з`явились позивач, її представник - адвокат Спаський А.Ю. та представник відповідача. Судове засідання відкладено на 28 червня 2023 року.

20 червня 2023 року від представника відповідача надійшли заперечення, в яких він просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що вимога позивача про скасування наказу № 50-а від 8 листопада 2021 року не підлягає задоволенню, оскільки вказаний наказ стосується не лише позивачки, а й інших осіб, тому його скасування в цілому не можливо, оскільки він регулює відносини, що виникли з іншими фізичними особами, які його не оспорюють. Окрім того, відповідно до наказу Інституту № 46-к від 24 травня 2023 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 » позивачку було звільнено з роботи 12 червня 2023 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України на підставі її заяви від 19 травня 2023 року. Позивач не довела заподіяння моральної шкоди, а її відсторонення було законним.

28 червня 2023 року до суду з`явились представник позивача - адвокат Спаський А.Ю. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідачаОСОБА_3 у задоволенні позову просив відмовити.

У зв`язку з тим, що у суду виникли питання безпосередньо до ОСОБА_1 , розгляд справи відкладено на 13 липня 2023 року.

13 липня 2023 року в судовове засідання з`явився представник відповідача, позивач ОСОБА_1 не за`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Вислухавши доводи сторін, наявні у матеріалах справи докази суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до довідки виданої інститутом біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України ОСОБА_1 дійсно працює у вказаній установі на посаді інженера І категорії відділу хімії біоактивних азотовмісних гетероциклічних основ з 8 лютого 2021 року зі встановленням посадового окладу (а.с.74).

3 листопада 2021 року директором інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України підписано наказ № 49-А «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 та відсторонення від роботи» (а.с.47-48).

4 листопада 2021 року позивача було під розпис повідомлено про необхідність обов`язкового надання до 5 листопада 2021 року одного з таких документів: документ, який підтверджує, що працівник отримав повний курс вакцинації або одну дозу дводозної вакцини від COVID-19, включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; міжнародний внутрішній сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19; документи про наявність абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень відповідно до переліку. Позивачку повідомлено під розписку про необхідність обов`язкового профілактичного щеплення проти СOVID-19; попереджено, що, починаючи з 8 листопада 2021 року, у разі відсутності вищезазначеного профілактичного щеплення або абсолютних протипоказань до їх проведення, її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати згідно з ст. 46 КЗпП України (а.с.50).

8 листопада 2021 року директором інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України підписано наказ № 50-А «Про відсторонення від роботи співробітників Інституту», яким наказано відсторонити від роботи без збереження заробітньої плати з 8 листопада 2021 року співробітників інституту, які не надали довідки про протипоказання, що підтверджують вакцинацію від COVID-19, або не надали довідки про протипоказання до проведення профілактичних щеплень, в тому числі відсторонено ОСОБА_1 , інженера І категорії відділу хімії біоактивних азотовмісних гетероциклічних основ (№ 2), на підставі повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 4 листопада 2021 року № 7 (а.с.49).

8 листопада 2021 року комісією у складі завідувача відділу № 2 Броварця В.С., начальника відділу кадрів Черноморченко Т.І., голови профспілкового комітету Шутко М.М. складено акт про те, що ОСОБА_1 8 листопада 2021 року в їх присутності відмовилася від ознайомлення з наказом від 8 листопада 2021 року № 50-А «Про відсторонення від роботи співробітників Інституту» (а.с.112).

Наказом від 28 лютого 2022 року № 15-К встановлено з 1 березня 2022 року простій в роботі для співробітників інституту, робота яких неможлива в дистанційному режимі відповідно до покладених на них обов`язків в тому числі ОСОБА_1 (а.с.115-117).

Відповідно до службових записок д.б.н., с.н.с., пр.н.с. відділу № 2, керівника групи біологічного скринінгу Циганкової Вікторії від 14, 21, 29 березня, 1, 5, 11, 19, 26, 28 квітня 2022 року місцезнаходження ОСОБА_1 невідомо, на звернення не відповідає, на зв`язок не виходить (а.с.118-125).

29 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про її поновлення на роботі у зв`язку з її поверненням з евакуації (а.с. 128).

Наказом № 83-к від 29 серпня 2022 року позивача допущено до роботи, наказано вважати наказ інституту від 11 березня 2022 року № 24-к вважати таким, що втратив чинність, відділу бухгалтерського обліку, звітності та планово-економічної діяльності здійснювати оплату праці відповідно до поданого табелю обліку робочого часу (а.с.129).

Заявою № 591 від 4 жовтня 2022 року ОСОБА_1 просила надати їй відпустку без збереження заробітньої плати, починаючи з 5 жовтня 2022 року до дня припинення або скасування дії воєнного стану (а.с.130).

Наказом від 4 жовтня 2022 року № 74-вд ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітньої плати з 5 жовтня 2022 року на період дії воєнного стану (а.с.131).

19 травня 2023 року ОСОБА_1 написала заяву про звільнення за власним бажанням з 12 червня 2023 року (а.с.149).

Наказом від 24 травня 2023 року № 46-к ОСОБА_1 звільнено 12 червня 2023 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с.150).

Відповідно до статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

У пунктах а, б статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Частиною шостою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» також передбачено, що повнолітнім дієздатним громадянам профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації про щеплення, наслідки відмови від них та можливі поствакцинальні ускладнення; якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

Згідно із частиною сьомою цієї статті відомості про профілактичні щеплення, поствакцинальні ускладнення та про відмову від обов`язкових профілактичних щеплень підлягають статистичному обліку і вносяться до відповідних медичних документів. Медичні протипоказання, порядок проведення профілактичних щеплень та реєстрації поствакцинальних ускладнень установлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236 в редакції з урахуванням змін, що набрали чинності 26 жовтня 2021 року (далі - Постанова), керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій слід забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Зі змісту підпункту 1 пункту 41-6 Постанови вбачається, що керівник державного органу (державної служби), керівник підприємства, установи та організації також має прийняти рішення про повідомлення працівників про проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Таке повідомлення має містити усю необхідну інформацію, необхідну для проведення обов`язкових щеплень (наприклад, посилання на нормативно-правові акти, на підставі яких проводиться обов`язкове щеплення працівників; прохання надати у визначений строк документи, які підтверджуватимуть проходження повного курсу вакцинації проти COVID-19 або першого етапу вакцинації (одна доза), або надати медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; дата, час та місце проведення обов`язкового профілактичного щеплення, якщо роботодавець вирішив організувати проведення такого щеплення; наслідки відмови або ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення тощо).

Повідомлення про обов`язкове щеплення проти COVID-19 може бути доведено до відома усіх працівників, наприклад, у письмовому вигляді з проставленням підпису працівника про ознайомлення з таким повідомленням тощо.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що для отримання профілактичного щеплення, в тому числі проти COVID-19, необхідна згода працівника, який отримав повну й об`єктивну інформацію про щеплення, наслідки відмови від нього тощо. Роботодавець має довести до відома працівника наслідки для виконання трудових обов`язків відмови чи ухилення працівника від обов`язкового профілактичного щеплення, а лікар - надати об`єктивну інформацію про щеплення, наслідки відмови від нього для здоров`я та можливі поствакцинальні ускладнення. Відмова поінформованого працівника від проведення обов`язкового профілактичного щеплення чи факт ухилення від останнього мають бути належно підтвердженими.

З матеріалів справи вбачається, що позивач була повідомлена про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, а саме про те, що з метою запобігання поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 3 8 листопада 2021 року щеплення проти COVID-19 є обов`язковим для працівників Інституту та на підставі наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 4 жовтня 2021 року № 2153, пункту 41-6 Постанови КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, Розпорядження Президії НАН України від 13 жовтня 2021 року № 515 та листа НАН України від 3 листопада 2021 року № 17/1711-8 їй до 5 листопада 2021 року потрібно надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або документ про наявність абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень відповідно Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 16 вересня 2011 року № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я від 11 жовтня 2019 року № 2070).

Також ОСОБА_1 роз`яснено, що якщо вона до 5 листопада 2021 року не надасть один із зазначених документів, 8 листопада 2021 року її відсторонять від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП України та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Із вказаним повідомленням позивач ознайомлена 4 листопада 2021 року.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі:

- появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння,

- відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно із Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), Міністерство охорони здоров`я України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань.

Накази Міністерства охорони здоров`я України, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами (пункт 8 вказаного Положення).

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники:

1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;

2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності;

4) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади;

5) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів;

6) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.

Питання відсторонення від роботи додатково регламентовано у Законі України від 24 лютого 1994 року № 4004-XII «Про забезпечення санітарного і епідемічного благополуччя населення» (далі - Закон № 4004-XII) та Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 квітня 1995 року № 66 (далі - Інструкція № 66).

Підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (абзац шостий частини першої статті 7 Закону № 4004-XII).

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції № 66 з урахуванням змін, внесених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30 серпня 2011 року , подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності - це письмовий організаційно-розпорядчий документ Державної санітарно-епідеміологічної служби України, який зобов`язує роботодавців у встановлений термін усунути від роботи або іншої діяльності зазначених у поданні осіб.

Згідно з підпунктом 1.2.5 пункту 1.2 Інструкції № 66 особами, які відмовляються або ухиляються від профілактичних щеплень, визнаються громадяни та неповнолітні діти, а також окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи, які необґрунтовано відмовились від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 59, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1159/19897.

Пунктом 2.5 Інструкції № 66 визначено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складають у двох примірниках, один з яких направляється роботодавцю, що зобов`язаний забезпечити його виконання, а другий зберігається у посадової особи, яка внесла подання. Подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складається за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 2.7 Інструкції № 66 термін, на який відсторонюється особа, залежить від епідеміологічних показань та встановлюється згідно з додатком № 2 до цієї Інструкції.

Положення абзацу шостого частини першої статті 7 Закону № 4004-XII та Інструкції № 66 не охоплюють порядок відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою чи ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень для запобігання захворюванню на COVID-19. Обов`язки роботодавців щодо забезпечення епідеміологічного благополуччя населення визначені не тільки Законом № 4004-XII. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 передбачено, що відсторонення працівників в межах відповідних заходів боротьби з пандемією COVID-19 керівник підприємства, установи, організації проводить відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону «Про захист населення від інфекційних хвороб» і частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом.

Суд приходить до висновку, що відсторонення позивача від роботи у зв`язку із відсутністю щеплення проти COVID-19 відбулось законно.

Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року (справа № 130/3548/21, провадження № 14-82цс22), постанові Верховного Суду від 4 липня 2023 року (справа № 749/932/21, провадження № 61-6378 св23), постанові Верховного Суду від 5 липня 2023 року (справа № 146/167/22, провадження № 61-5449св23.

Отже, відмова або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було підставою для відсторонення від роботи працівників, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 4 жовтня 2021 року № 2153, дію якого зупинено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 лютого 2022 року № 380, який набрав чинності 1 березня 2022 року, до завершення воєнного стану в Україні, який триває в Україні з 24 лютого 2022 року.

Як виняток, невакцинований працівник може бути допущений до роботи, якщо надасть роботодавцю медичний висновок про наявність абсолютних протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Водночас саме працівник має надати роботодавцю документи, які підтверджуватимуть проходження повного курсу вакцинації проти COVID-19 або першого етапу вакцинації (одна доза), або надати медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

У справі, яка переглядається, встановлено, що позивач не надала роботодавцю документи на підтвердження наявності профілактичного щеплення від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання до вакцинації проти COVID-19, у зв`язку з чим її було правомірно відсторонено від роботи з 8 листопада 2021 року до 1 березня 2022 року.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, то суд звертає увагу, що сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог.

Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави (Постанова Верховного Суду від 3 лютого 2022 № 758/10335/16-ц).

Оскільки підстави для скасування наказу про відсторонення від роботи не знайшли свого підтвердження, тому відсутні і правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. 76-81, 128, 130, 141, 259, 263-265, 268, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до інституту біоорганічної хімії та нафтохімії імені В.П. Кухаря Національної академії наук України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за період незаконного відсторонення та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Гусак