РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1373/23

Номер провадження 2/495/1474/2023

29 червня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судових засідань Саханові О.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

10.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування законом на:

- земельну ділянку № НОМЕР_1 в масиві № НОМЕР_2 , загальною площею 2.39 га., яка розташована на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ОД № 024053 виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 03.11.2003 року.

Свої позовні вимоги позивача обґрунтовує зокрема тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 08.07.2020 року.

Після смерті батька відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 2, 39 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-OД 024053, реєстровий номер в книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 426/10 виданий 03.11.2003 року.

До дня смерті батька, вони вели спільне господарство та мешкали разом за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 .

Вказаний факт підтверджується довідкою № 544 виданою Старокозацькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області від 27.12.2022 року.

Після смерті спадкодавця позивач фактично прийняв спадщину, оскільки займався обробленням земельної ділянки, але свідоцтво про право власності не оформив.

Окрім того, листом завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області було повідомлено позивача, що видати Свідоцтво про право на спадщину не можливо в зв`язку з тим, відсутні документи, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

З викладених обставин позивач звернувся до суду з метою захисту своїх спадкових прав.

Процесуальні дії

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2023 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано від другої Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори (адреса: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24) копію спадкової справи до майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2023 року було витребувано з відділу Держгеокадастру у м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі, Одеська область (Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 3а) копію Державного акту про право власності на земельну ділянку серії IV-ОД №024053, на земельну ділянку № НОМЕР_1 , масив № НОМЕР_2 , загальною площею 2,39 га, розташовану на території Крутоярівської сільської ради, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 03.11.2003 року.

09.03.2023 року до суду надійшла від завідувача другої Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області копія спадкової справи до майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.06.2023 року до суду надійшла від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області копія Державного акту про право власності на земельну ділянку серії IV-ОД №024053, на земельну ділянку № НОМЕР_1 , масив № НОМЕР_2 , загальною площею 2,39 га, розташовану на території Крутоярівської сільської ради, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 03.11.2003 року.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було закрито підготовче судове засідання.

В судове засідання 12.06.2023 року сторони не з`явились. В матеріалах справи наявна заява позивача з проханням справу розглянути без нього та задовольнити позов.

Представник відповідача Старокозацької сільської ради у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без участі сторони. Просив суд розглянути справу у відповідності до норм чинного законодавства.

У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування.

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав і інтересів є визнання права п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 08.07.2020 року.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується свідоцтвом про народження яке належить позивачу серії НОМЕР_4 від 18.07.2000 року видане повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 07.

Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 2,39 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-OД 024053, реєстровий номер в книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 426/10 виданий 03.11.2003 року.

До дня смерті батька, позивач разом з ним вів спільне господарство та проживав з ним за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 .

Вказаний факт підтверджується довідкою № 533 виданою Старокозацькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області від 27.12.2022 року.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що відповідно до листа завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеській області від 13.02.2023 року № 105/01-16 було повідомлено позивача, що видати Свідоцтво про право на спадщину не можливо в зв`язку з тим, що відсутні документи, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 09.05.2023 року, вбачається, що згідно другого примірника державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІV-ОД № 024053, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою договорів оренди землі 03.11.2003 року за № 426/10 виданий гр. ОСОБА_3 .

Відповідно до листа завідувача другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області від 01.03.2023 року № 154/01-16 вбачається, що згідно спадкового реєстру спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220, 1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Згідно пункту 10 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав власності громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини 3 статті 152 ЗК України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Судом установлено, що, позивач є спадкоємцем за законом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , також встановлено, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV №024053 спадкодавцю за життя належала земельна ділянка площею 2, 39 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 06.06.2002 року № 319/2002 виданого 03.11.2003 року, розташована на території Крутоярівської сільської ради, масив № НОМЕР_2 , ділянка НОМЕР_1 .

Отже, враховуючи відсутність заперечень та доказів протилежного, суд вважає доведеною ту обставину, що за життя спадкодавцю дійсно належало вказане майно (майнове право) та вважає, що матеріалами справи підтверджується факт того, що позивач прийняв спадщину, яка відкрилася після його батька у вигляді земельної ділянки площею 2, 39 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 06.06.2002 року № 319/2002 виданого 03.11.2003 року, розташована на території Крутоярівської сільської ради, масив № НОМЕР_2 , ділянка НОМЕР_1 .

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги ОСОБА_1 , підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_5 ) право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку № НОМЕР_1 в масиві № НОМЕР_2 , загальною площею 2.39 га., яка розташована на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ОД № 024053 виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 03.11.2003 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський