РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2646/22

20 липня 2023 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Михайлова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом Органу опіки та піклування: Костопільської міської ради Рівненської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

Представник органу опіки та піклування Костопільської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в якому просив суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати (дружина відповідача) малолітньої ОСОБА_3 , 23.03.2021 рішенням Костопільського районного суду Рівненської області, малолітню ОСОБА_3 відібрано від батька ОСОБА_2 , призначено опікуна та стягнено аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно. Постановою Рівненського апеляційного суду від 18.11.2021 та постановою Верховного суду від 07.09.2022 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради Рівненської області від 22.12.2021 малолітній ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Вказує, що батько дитини зареєстрований в м.Костопіль, однак, більше 20 років проживає за межами України (Королівство Іспанії) та протягом року не усунув тих причин, які перешкоджали йому виконувати батьківські обов`язки. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 життям та долею дочки не цікавиться, до неї не телефонує, декілька разів надсилав текстові повідомлення, жодних коштів на утримання дочки не надсилає, не прикладає жодних зусиль, щоб повернути дитину у свою сім`ю. Зазначено, що комісія з питань захисту прав дитини Костопільської міської ради Рівненської області прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його малолітньої дитини. Орган опіки та піклування Костопільської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої дочки ОСОБА_3 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив суд їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував, щодо задовлення позовної заяви та просив суд відмовити в задоволені позову з підстав викладених у відзиві, в якому зазначив, що сім`я відповідача тривалий час проживала в Іспанії, а відповідач був єдиним годувальником сім`ї, оскільки його дружина тяжко хворіла, перебувала на лікуванні, але ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Малолітня ОСОБА_3 до третього класу навчалася в Іспанії, однак після смерті дружини, батьки дружини - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звинувачуючи відповідача у смерті дочки, вирішили забрати дітей, у тому числі і малолітню ОСОБА_3 , без згоди на це її батька, до України, де вона проживала до початку війни, а після переїзду в Україну ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали перешкоджати бачитися та спілкуватися відповідачу з малолітньої ОСОБА_3 , також вказує, що в період з 28.09.2019 по 28.09.2021 перерахував ОСОБА_4 , дідусю ОСОБА_3 1973 євро. Крім того, зазначає, що офіційно працевлаштований в Іспанії, що дозволяє йому матеріально забезпечувати свою дитину.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_1 від 05.01.2010, яке видано Відділом реєстрації актів громадянського стану Монтіхо (а.с.7).

Мама неповнолітної ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла в госпіталі «Постійна турбота» м.Бадахос, Іспанія, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.04.2019, яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану м.Бадахос (а.с.9).

Встановлено, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №564/2655/19 від 23.03.2021, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації про відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною та стягнення аліментів - задоволено.

Згідно вказано рішення, суд вирішив відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без позбавлення його батьківських прав, та передати дитину дідові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановити опіку над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та призначити опікуном малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 3000,00 /три тисячі/ гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 07.10.2019 та до досягнення дитиною повноліття.(а.с.10-13)

Постановою Рівненського апеляційного суду №564/2655/19 від 18.11.2022 та постановою Верховного Суду №564/2655/19 від 07.09.2022 вказане рішення залишено без змін.(а.с.14-26)

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради Рівненської області №424 від 22.12.2021, малолітній ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, також визначено, що ОСОБА_4 представляме інтереси малолітньої ОСОБА_3 під час здійснення права на спадкування нею майна після смерті матері. (а.с.27)

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 станом на жовтень 2022 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 110419,35 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №13790 від 02.11.2022 (а.с.40-41)

Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з жовтня 2019 року (з часу присудження) жодного разу не сплатив аліменти.

В судовому засіданні були допитані свідки, так свідок ОСОБА_4 , що є опікуном малолітньої ОСОБА_3 і дідусем по лінії матері, в судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 більше 4-ох років як сирота, дитина проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, батько дитиниОСОБА_2 аліменти не сплачує, останній раз бачив відповідача ОСОБА_2 в 2021 році, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, інколи пише смс-повідомлення, які приходять о 01 год. ночі. Останній раз надсилав кошти дитині 30.09.2021 на її день народження 193 євро. Рідко спілкується з донькою, вважає, що відповідача треба позбавити батьківських прав. Також повідомив, що не чинить перешкод у спілкування відповідача з дочкою ОСОБА_3 .=.

Свідок ОСОБА_5 , що є дружиною опікуна малолітньої і її бабусею, в судовому засіданні показала, що останній раз бачила відповідача у 2019 році, ОСОБА_3 проживає з свідком в м.Костопіль, батько дитини відповідач по справі, уже як два роки жодної грошової допомоги на утримання ОСОБА_3 не надає, аліменти призначені судом не сплачує, не цікавиться ОСОБА_3 взагалі, інколи пише смс-повідомлення у вечірню пору або о 01 год. ночі, останній раз спілкувався з ОСОБА_3 - це написав смс-повідомлення приблизно місяць тому. Вважає, що немає батька в дитини.

Свідок ОСОБА_9 , що є рідним братом ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що відповідач ОСОБА_2 більше чотирьох років не виконує свої батьківські обов`язки, інколи пише в месенджери повідомлення зі звинуваченням. Свідок з відповідачем не спілкується. Перед важливими для відповідача ОСОБА_2 датами (наприклад судове засідання) пише повідомлення малолітній ОСОБА_3 . Їх не відвідує, проживати до себе, також не запрошує. Вихованням ОСОБА_3 займається дід ОСОБА_4 , баба ОСОБА_5 , свідок та його дружина. Вважає за доречне позбавити його ( ОСОБА_2 ) батьківських прав. У малолітньої ОСОБА_3 батько ( ОСОБА_2 ) асоціюється лише з судами та адвокатами.

Свідок ОСОБА_10 , що є вчителем та класним керівником малолітньої ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що з відповідачем ОСОБА_2 не знайома і ніколи його не бачила, на рахунок забезпечення шкільного процесу спілкується з дідусем ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_5 неповнолітньої ОСОБА_3 , які беруть активну участь в її житті.

Малолітня ОСОБА_3 , в судовому засіданні показала, що живе з дідом ОСОБА_4 і бабою ОСОБА_5 в м.Костопіль з 2019 року, її батько ОСОБА_2 пише їй лише перед судовими засіданням. З 2019 року бачила батька лише один чи два рази, коли він приїзжав в м.Костопіль по справах. Останній раз випадково його зустріла на вулиці з якоюсь жінкою, батько ОСОБА_2 не запрошував її в кафе, не заходить до неї по місцю проживання, не цікавиться її життям.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 після смерті матері у 2019 році, переїхала від батька - відповідача по справі з Іспанії, в Україну до бабусі ОСОБА_5 і дідуся ОСОБА_4 , які створили для ОСОБА_3 комфортні умови для проживання, навчання, розвитку, що підтверджується показами свідків, довідкою №80/01-38 від 09.05.2023 (а.с.118), листом №01-21/543 від 25.10.2022 (а.с.43), актом обстеження умов проживання від 25.10.2022 (а.с.42).

Встановлено, що вихованням, лікуванням, навчанням та розвитком малолітньої ОСОБА_3 займається опікун (дідусь) ОСОБА_4 та бабуся ( ОСОБА_5 ), з якими вона і проживає, що підтверджується довідкою №90 від 26.10.2022 (а.с.34), відповіддю на запит від 27.10.2022 (а.с.36), довідкою №132/01-38 від 19.12.2022 (а.с.117), довідкою №80/01-38 від 09.05.2023 (а.с.118).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 більше 20 років проживає за кордоном (Іспанія), там і працює на посаді механіка, що підтверджується довідками з місця роботи відповідача (а.с.80-81), листом №01-21/543 від 25.10.2022 (а.с.42).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2019 року не відвідував доньку ОСОБА_3 , за місцем її проживання жодного разу, не займається її вихованням, навчанням лікування, розвитком, не виконує свої батьківські обов`язки, більше того, після прийняття 23.03.2021 Костопільським районним судом рішення про відібрання дитини ( ОСОБА_3 ) від батька ( ОСОБА_2 ) без позбавлення батьківських прав, відповідач не вчинив жодних зусиль, щоб повернути доньку у свою сім`ю, не усунув недоліки, що були підставою для відібрання дочки від нього, що підтверджується показами свідків, довідкою №90 від 26.10.2022 (а.с.34), відповіддю на запит від 27.10.2022 (а.с.36), довідкою №80/01-38 від 09.05.2023 (а.с.118).

Судом встановлено, що все спілкування відповідача з дочкою побудовано на надсиланні смс-повідомлень дочці ОСОБА_3 , перед датами судових засідань, які надходять останній у вечірній час, без живого чи телефонного спілкування, що підтверджується показами свідків, а відповідач цього не заперечує.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 приїжджаючи в м.Костопіль, не зустрічається з дочкою, не цікавився її життям, а лише один раз її випадково зустрів на вулиці, що підтверджується показами малолітньої ОСОБА_3 .

Встановлено, що згідно висновку, протоколу психодіагностичного дослідження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 18.02.2020, дитина зазнала психологічної травми після втрати мами та отримує психологічний тиск зі сторони тата. Родина зі сторони мами сприяє у покращенні психологічного здоров`я дитини, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створила належні умови для розвитку її природних здібностей (а.с.129)

З листа комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Костопільської міської ради №01-21/543 від 25.10.2022, встановлено, комунальна установа «Центр надання соціальних послуг» Костопільської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.42).

З висновку №2752/07-08 від 14.12.2022, органу опіки та піклування Костопільської міської ради, судом встановлено, що останній вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої ОСОБА_3 (а.с.44-45).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

Вирішуючи питання чи ухиляється від виконання батьківських обов`язків відповідач ОСОБА_2 відносно своєї дочки ОСОБА_3 , суд враховує, що відповідачем, свідомо обрано такі життєві умови, за яких він участі у вихованні дочки не приймає, оскільки проживаючи та працюючи на значній відстані, на території іншої держави (Іспанії), відповідач має усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя. Крім того, має усвідомлювати, що не зможе надавати допомогу у забезпеченні необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дочки, що згодом негативно вплине на її фізичний розвиток як складову виховання; не зможе спілкуватися з ОСОБА_3 в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не зможе надавати дочці доступ до культурних та інших духовних цінностей; не зможе сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не зможе виявляти інтересу до внутрішнього світу своєї дочки та створювати умови для отримання нею освіти. Суд вважає, що зазначені фактори, свідчать саме про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, що є винною поведінкою, в контексті ст.164 СК України.

Судом встановлено, що відповідач проживає та працює за межами території України (Іспанія) з власної волі, і в нього відсутні перешкоди для виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дочки ОСОБА_3 .

У постанові Верховного суду №520/8264/19 від 26.04.2022, зроблено висновок, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні ст.164 СУ України і може бути підставою для позбавлення цієї особи батьківських прав.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає, що вони жодним чином не спростовують доводи позивача, які викладені в позовній заяві, покази свідків, яких було заслухано в судовому засіданні та встановлені в судовому засіданні факти.

Окрім того, відповідач у своєму відзиві, частково підтверджує факти, які були встановлені судом, зокрема, що він не навідує дочку ОСОБА_3 по місцю проживання, не телефонує, не запрошує до себе, не проводить час з ОСОБА_3 , проживає окремо від дочки ОСОБА_3 в Іспанії, а також не заперечує, що він не приймає участі у вихованні малолітньої ОСОБА_3 з 2019 року, і остання виховується ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та фактично залишилася без батьківського піклування.

Також, у своєму відзиві відповідач, не заперечує, факт, що він після прийняття судом рішення про відібрання від нього малолітньої дочки ОСОБА_3 , не вчинив жодних зусиль, щоб повернути дочку ОСОБА_3 в сім`ю, більше того, не вказує які міри він хоче прийняти, щоб повернути дочку ОСОБА_3 в сім`ю.

З огляду на вищевикладене, а також те, що відповідач ОСОБА_2 , проживає та працює за межами території України (Іспанія) понад 20 років, з 2019 року після смерті дружини (матері малолітньої ОСОБА_3 ,) не приймає жодної участі в житті (навчання, виховання, спілкування, лікування, розвиток, харчування, забезпечення) малолітньої дочки ОСОБА_3 , її вихованням, навчання, лікуванням, забезпеченням, розвитком займається ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з якими вона і проживає, після прийняття судом рішення про відібрання дочки від відповідача, останній не вжив жодних дій для повернення дочки в сім`ю, не цікавиться її життям, лише пише їй повідомлення перед судовими засіданнями, більше того не зробив жодних висновків, окрім того, за час знаходження справи в суді (з 15.12.2022) жодного разу не з`явився в судове засідання особисто, та не почав вживати будь яких дій для повернення дочки до себе, тому суд приходить до висновку, що поведінка відповідача відносно дочки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, тому позов підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 81, 141, 206, 263-265, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Органу опіки та піклування: Костопільської міської ради Рівненської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стосовно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Орган опіки та піклування: Костопільської міської ради, м.Костопіль, вул.1Травня 3, Рівненської області, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 27.03.2020.

Повне судове рішення складено 28.07.2023.

СуддяО. С. Цвіркун