Справа № 643/6697/23
Провадження № 2-з/643/41/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Осадчого О.В., за участю представника позивача адвоката Жука Є.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування коштів,-

ВСТАНОВИВ:

19.07.2023 до Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 у якій вона просить суд витребувати солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 4 200 000.00 (чотири мільйона двісті тисяч) гривень 00 копійок, за договором позики укладеним 29.04.2020.

Ухвалою від 21.07.2023 вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для надання суду доказів на підтвердження сплати судового збору за подачу позову.

Заявою позивача від 26.07.2023 недоліки позовної заяви усунено у повному обсязі.

Ухвалою від 26.07.2023 по справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Також, одночасно з позовною заявою до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 316,1 кв. м., у тому числі житловою площею 127,0 кв. м, яка складається з п`яти житлових кімнат, що належить ОСОБА_3 на праві власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Ухвалою від 21.07.2023 заяву про забезпечення позову залишено без руху, надано позивачу строк для надання суду доказів на підтвердження сплати судового збору за подачу вказаної заяви.

Заявою позивача від 26.07.2023 недоліки усунено у повному обсязі.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що 05.04.2021 року між нею та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики, відповідно до якого позивачем було передано відповідачу суму коштів у розмірі 4 200 000.00 (чотири мільйона двісті тисяч) гривень 00 копійок із терміном повернення до 05.05.2023 включно у відповідністю з графіком передбаченим договором. Відповідно до п.п. 2.1.1.-2.1.4 вказаного договору позики сторони погодили, що позика повинна бути повернута у наступних частинах та у наступні терміни: 840 000 (вісімсот сорок тисяч) гривень терміном до 05.01.2022; 840 000 (вісімсот сорок тисяч) гривень терміном до 05.05.2022; 840 000 (вісімсот сорок тисяч) гривень терміном до 05.01.2023; 840 000 (вісімсот сорок тисяч) гривень терміном до 05.03.2023; 840 000 (вісімсот сорок тисяч) гривень терміном до 05.05.2023.

Того ж дня, 05.04.2021, між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.2. вказаного договору поруки зобов`язання, що забезпечується порукою, відповідно до п. п. 1.1., 1.2., 1.3., 2.1. договору позики є обов`язок боржника: до 05.05.2023 повернути позику у сумі 4 200 000.00 (чотири мільйона двісті тисяч) гривень 00 копійок сплатити усі штрафи та інші платежі передбачені договором позики. Відповідно до п. 6.1. договору поруки договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 10 років.

Позивач вказує, що станом на дату звернення до суду із позовом, ОСОБА_2 умови договору позики не виконала, кошти не повернула. При цьому, у ОСОБА_2 відсутні будь-які активи за рахунок яких можна буде виконати потенційне судове рішення, а за ОСОБА_3 є на праві власності декілька об`єктів нерухомого майна. Зокрема, ОСОБА_3 має на праві власності дві квартири АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 . Зазначає, що у випадку відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб потенційне судове рішення буде суттєво ускладнено, оскільки заявнику не відомо про інші наявні у ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 активи.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просить суд, з метою недопущення відчуження майна на користь третіх осіб застосувати наступні заходи забезпечення позову, а саме - заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 316,1 кв.м., у тому числі житловою площею 127,0 кв.м, складається з п`яти житлових кімнат, що належить ОСОБА_3 на праві власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Також, 28.07.2023 від позивача надійшла заява у якій вона просить не вживати заходи зустрічного забезпечення з огляду на те, що підстави відповідно до яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення відсутні.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Жук Є.Г. заяву про забезпечення позову підтримав у повному обсязі, зазначив, що між сторонами існує спір з приводу заборгованості за договорами позики на суму у розмірі 4 200 000.00 гривень, а незабезпечення позову може суттєво ускладнити виконання потенційного судового рішення. Додав, що вказаний захід забезпечення позову є співмірним з заявленими до відповідачів вимогами. Також просив не застосовувати зустрічне забезпечення з огляду обгрунтованість позовних вимог, а також наявності у позивача зареєстрованого місця мешкання на території України.

Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, приходить до наступних висновків.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації у майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до частини другої статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 10 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства слідує, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У силу ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2016 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 6 цієї постанови роз`яснено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляються необґрунтованими.

При вивченні матеріалів справи, судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 існує спір щодо невиконання зобов`язань за договором позики з боку відповідачки на суму 4 200 000.00 (чотири мільйона двісті тисяч) гривень 00 копійок, яку остання у добровільному порядку не повернула позивачу. При цьому, зобов`язання за вказаним договором позики були забезпечені договором поруки, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 поручилась перед ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики на суму 4 200 000.00.

Згідно Інформаційної довідки з реєстру речових прав від 07.07.2023 за № 338423742, станом на 07.07.2023 квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 316,1 кв. м., належить ОСОБА_3 на праві власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову у достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, заявником викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів, а зазначені позивачем підстави та вид забезпечення позову суд вважає співмірними з пред`явленими вимогами, вид забезпечення позову обрано відповідно до п.2 ч. 1 ст.150 ЦПК України.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а відтак, не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням змісту позовних вимог, мети забезпечення позову, співмірності позовних вимог та заходів для забезпечення захисту прав позивача, обґрунтування забезпечення позову, суд вважає за можливе задовольнити дану заяву та забезпечити позов шляхом заборони відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Такий вид забезпечення позову не позбавляє відповідача ОСОБА_3 у повному обсязі користуватися належним їй на праві власності нерухомим майном. При цьому суд виходить із того, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову встановлювати обставини, які мають значення для справи. Задоволення заяв про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті, і не порушує прав особи щодо користування та володіння належним їй майном, а лише обмежує у здійсненні прав на його відчуження на певний період, та у подальшому забезпечить ефективний захист прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

Підстав, які б визначали необхідність застосування зустрічного забезпечення позову у порядку ст.154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись статтями 149-153, 157 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування коштів задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 316,1 кв. м., у тому числі житловою площею 127,0 кв. м, яка складається з п`яти житлових кімнат, що належить ОСОБА_3 на праві власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, до набрання рішенням суду законної сили.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційного скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Московський районний суд м. Харкова або безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Осадчий О.В.