ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» серпня 2023 року

м. Харків

справа № 953/725/22

провадження № 22ц/818/1190/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Пилипчук Н. П., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представниця позивача ОСОБА_2 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Харківобленерго», представниця відповідача Войтенко О. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2023 року в складі судді Бородіної Н.М.

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просив скасувати наказ Акціонерного товариства «Харківобленерго» № 1006 ос від 21 грудня 2021 року та допустити його до роботи на посаді електрослюсаря ЦРВО; стягнути з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 грудня 2021 року по день ухвалення рішення суду з розрахунку 1 робочий день = 819, 45 грн; стягнути з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на його користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

22 лютого 2022 року до суду першої інстанції від представника відповідача надійшло клопотання про повернення позовної заяви.

17 березня 2023 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, яку підписано іншою представницею позивача ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2023 року в задоволені клопотання відповідача про повернення позовної заяви відмовлено; позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду, позовну заяву повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при постановленні ухвали суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, не врахував того, що на стадії відкриття провадження у справі не встановлено жодних перешкод для відкриття провадження, в тому числі і в частині належності підписанта позову. Вказав, що адвокатка Віцюк О.В. пояснювала суду щодо змісту договору про надання правової допомоги № 12/18 від 04 липня 2018 року, а саме те, що договір дійсно укладено 04 липня 2018 року. Виконання зобов`язань, передбачених цим договором, тривало і на час підписання та подачі позову в інтересах позивача. Вказаний договір укладався між ним та адвокатським бюро «Ольги Троценко» в особі директора Троценко Ольги Вікторівни з метою надання широкого кола правничої допомоги, а не у зв`язку з врегулюванням одного конкретного спору. Укладати окремий, новий договір для надання правової допомоги саме в цій справі було недоречним, оскільки дія договору про надання правової допомоги № 12/18 від 04 липня 2018 року тривала, обов`язки згідно з ним сторонами виконувалися. Згідно пункту 4.1 вказаного договору він діє до 31 грудня 2017 року та повного виконання сторонами своїх обов`язків. Зазначив, що в даному пункті міститься очевидна технічна помилка (описка), оскільки строк дії договору не може закінчитися до дати його фактичного укладання. Посилався на те, що наразі обставини справи змінилися, тому 17 березня 2023 року його новим представником до суду направлено уточнену позовну заяву.

07 липня 2023 року до суду апеляційної інстанції від представниці відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона акцентувала увагу суду на тому, що на час подання до суду позовної заяви та на час її підписання адвокат Віцюк О. В. не мала повноважень, оскільки строк дії договору, на підставі якого видано ордер, закінчився ще у 2017 році. Тому, підстав для скасування ухвали не вбачається.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує ухвалу суду першої інстанції лише в частині залишення його позову без розгляду, тому апеляційним судом в іншій частині ухвала суду першої інстанції не переглядається.

В суді апеляційної інстанції представниці сторін наполягали кожна на своїй правовій позиції. Так, представниця позивача вважала зазначення дати закінчення договору про надання правової допомоги технічною помилкою, оскільки не може договір укладатися після його закінчення. Представниця відповідача вважала, що оскільки пролонгації договору про надання правової допомоги не було, адвокатка не мала права представляти інтереси позивача.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду в оскаржуваній частині скасувати.

Ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивована тим, що позовна заява ОСОБА_1 підписана особою, яка не має відповідних повноважень, оскільки на час закінчення строку дії договору 31 грудня 2017 року, між позивачем та Адвокатським бюро «Ольги Троценко» в особі директора Троценко Ольги Вікторівни були відсутні будь-які зобов`язання з надання правничої допомоги по виниклим правовідносинам, а тому не може підтверджувати повноваження його представниці адвокатки Віцюк О.В. на час звернення з позовом до суду, що за висновком суду є підставою для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 липня 2018 року між Адвокатським бюро «Ольги Троценко» в особі директора Троценко Ольги Вікторівни та ОСОБА_1 укладено договір № 12/18 про надання правової допомоги, за умовами якого бюро зобов`язується за дорученням клієнта надавати правову допомогу з питань захисту прав та представлення інтересів клієнта в будь-якій цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних та інших публічних або приватних правовідносинах, в тому числі в судах будь-яких інстанцій під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, а також в інших правоохоронних, державних органах, перед фізичними особами та юридичними особами незалежно від форми власності, а клієнт зобов`язується оплатити бюро гонорар, а також фактичні витрати, необхідні для виконання своїх обов`язків за цим договором. Правова допомога, яка надається на підставі цього договору, має систематичний характер і складається з комплексу дій чи самостійних операцій, необхідних і достатніх для досягнення мети, поставленої клієнтом.

Відповідно до пункту 4.1 цього договору цей договір набирає чинності в момент його підписання, діє до 31 грудня 2017 року та повного виконання сторонами своїх обов`язків.

Згідно пункту 4.2 цього договору закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконати свої зобов`язання, які виникли під час його дії (а.с.28).

З ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1083774 від 19 січня 2022 року вбачається, що він виданий Адвокатським бюро «Ольги Троценко» Кадигробу І.О. на підставі договору про надання правової допомоги № 12/18 від 04 липня 2018 року на представлення інтересів останнього адвокаткою Віцюк О.В. у Київському районному суді м. Харкова (а.с.30).

Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ № 001921 від 23 червня 2021 року Віцюк О.В. (а.с.29).

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та просив скасувати наказ Акціонерного товариства «Харківобленерго» № 1006 ос від 21 грудня 2021 року та допустити його до роботи на посаді електрослюсаря ЦРВО; стягнути з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 грудня 2021 року саме до дня ухвалення рішення із розрахунку 1 робочий день = 819,45 грн; стягнути з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Даний позов підписано та подано представником ОСОБА_1 адвокаткою Віцюк О.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі.

У березні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвокатки Прібиткової О.В. подав до суду першої інстанції уточнену позовну заяву.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частиною другою статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За правилом частини сьомої статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частиною першою статті 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

У частині четвертій статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з пунктом 2 частини 1 статті 20 якого під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Підстави для здійснення адвокатської діяльності передбачені статтею 26 названого Закону, відповідно до частин 1-3 якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до пункту 12.8 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (зі змінами), ордер повинен містити обмеження повноважень адвоката, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги.

Тобто, за змістом наведених норм, у разі існування певних обмежень повноважень представника, інформація про це повинна міститись у виданій довіреності, ордері або угоді.

Частиною першою статті 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 320/5420/18 (постанова від 01 липня 2020 року) зазначила, що не відповідає правильному застосуванню норм процесуального права висновок апеляційного суду про обов`язковість надання для підтвердження повноважень адвоката як представника одночасно з ордером договору про надання правової допомоги, адже ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

Постановляючи ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ОСОБА_1 підписана особою, яка не має відповідних повноважень, оскільки на час закінчення строку дії договору 31 грудня 2017 року, між позивачем та Адвокатським бюро «Ольги Троценко» в особі директора Троценко Ольги Вікторівни були відсутні будь-які зобов`язання з надання правничої допомоги по виниклим правовідносинам, а тому не може підтверджувати повноваження його представниці адвокатки Віцюк О.В. на час звернення з позовом до суду, що за висновком суду є підставою для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Матеріали справи свідчать про те, що 02 січня 2022 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 , підписана його представницею адвокаткою Віцюк О.В.

До позовної заяви долучено договір № 12/18 про надання правової допомоги від 04 липня 2018 року, укладений між Адвокатським бюро «Ольги Троценко» в особі директора Троценко Ольги Вікторівни та ОСОБА_1 , та ордер із вказівкою представлення інтересів позивача у адвокаткою Віцюк О.В., виданого на підставі наведеного вище договору.

Зі змісту договору № 12/18 про надання правової допомоги від 04 липня 2018 року вбачається, що він набирає чинності з моменту його підписання, діє до 31 грудня 2017 року та повного виконання сторонами своїх обов`язків.

Таким чином, в цьому договорі допущено описку в даті закінчення його дії. Також, даний договір діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

Доказів того, що за вказаним договором його сторони виконали свої обов`язки у повному обсязі матеріали справи не містять.

Навпаки, у клієнта, ОСОБА_1 , виникло ще доручення до бюро про надання правової допомоги в рамках даної справи, у зв`язку з чим Адвокатським бюро «Ольги Троценко» видано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1083774 від 19 січня 2022 року ОСОБА_1 адвокаткою цього бюро Віцюк О.В. на підставі саме договору № 12/18 про надання правової допомоги від 04 липня 2018 року.

Відкриваючи провадження у справі суд першої інстанції констатував відповідність позовної заяви ОСОБА_1 вимогам 175-177 ЦПК України.

Отже місцевий суд, зокрема визнав, що позовна заява подана та підписана уповноваженою особою.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що на час подання позову, між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Ольги Троценко» в особі директора Троценко Ольги Вікторівни був укладений договір про надання правової допомоги, який на час звернення до суду з позовом був чинним, у встановленому законом порядку не скасовувався та недійсним не визнавався, на підставі якого видано ордер на представництво інтересів позивача, у зв`язку з чим позовна заява від імені позивача подана особою, яка має повноваження на ведення справи.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з формальних підстав залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, чим порушив його право на доступ до правосуддя, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Подібного до змісту дійшов Верховний Суд у постанові від 26 травня 2022 року у справі № 692/581/21 (провадження № 61-1115св22).

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), реалізуючи положення Конвенції необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

За встановлених у розглядуваній справі обставин, залишення позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу без розгляду з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 257 ЦПК України, очевидно було б проявом надмірного формалізму та призвело б до порушення права позивача на справедливий суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржувалась та не переглядалась.

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині залишення позовної заяви без розгляду є передчасною, постановлена суддею з порушенням норм процесуального права. За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала в цій частині підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, п.4 ч.1 ст.376, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2023 року в оскаржуваній частині скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині, яку скасовано.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскажувалась та не переглядалась.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Н. П. Пилипчук

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 01 серпня 2023 року.