Справа № 708/203/23
Провадження № 2-о/708/11/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Попельнюха А.О.,

за участю:

секретаря судових засідань - Пасічної Л.А.,

заявників - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 351.

На обґрунтування поданої заяви зазначають, що вони є батьками двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Їх сімейне життя не склалося, через певний час після реєстрації шлюбу шлюбні відносини між ними були припинені та спільне господарство не ведеться з 27.03.2022 року.

Крім того, заявники вказують, що між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей, що підтверджується нотаріально посвідченим договором від 12.04.2023.

Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам заявників, останні просять суд задовольнити їх спільну заяву та розірвати шлюб.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 14.04.2023 провадження у справі відкрито і призначено розгляд справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Суду додатково повідомила, що причиною розірвання шлюбу є їх різні політичні погляди на життя, що справляє негативний вплив на спільних дітей. Спільно сторони не проживають протягом тривалого часу, батько дітей ОСОБА_2 проживає окремо, оскільки працює у місті Черкаси, вона проживає разом із дітьми у домоволодінні свекра у с. Топилівка, де діти відвідують навчальний заклад. ОСОБА_2 приймає активну участь у вихованні та утриманні дітей, приїздить до них на вихідних, надає грошові кошти, купує подарунки. Взагалі характеризує його як гарного батька.

Заявник ОСОБА_2 у судовому засіданні подану заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Додатково суду пояснив, що він із дружиною вже давно не може бути разом, оскільки під час спільного проживання вони постійно сваряться. Працює ОСОБА_2 у м. Черкаси і там проживає у орендованій квартирі, натомість ОСОБА_1 переїжджати для спільного проживання в місті не бажає, тому вона живе із дітьми у селі, а він до них приїздить у вихідні.

Щодо визначення місця проживання дітей разом із батьком заявники пояснили, що діти проживають і у подальшому будуть проживати разом із матір`ю, проте вона має намір найближчим часом поїхати на заробітки, тому на цей період часу допомагати будуть батьки ОСОБА_2 , які проживають поруч.

Під час судового розгляду у зв`язку із необхідністю витребування судом додаткових відомостей щодо фактичного місця проживання дітей у судовому засіданні 16.05.2023 була оголошена перерва.

Після перерви у судове засідання 31.05.2023 заявниця ОСОБА_1 не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено.

У судовому засіданні 20.07.2023 заявниця ОСОБА_1 повідомила, що намір розірвати шлюб вона не змінила. Також повідомила суд, що за час розгляду справи судом жодних змін її анкетних даних (зокрема місце роботи, проживання тощо) не було. Після розірвання шлюбу змінювати прізвище вона не буде та планує залишити собі прізвище « ОСОБА_1 ».

У судовому засіданні 20.07.2023 заявник ОСОБА_2 підтримав заяву про розірвання шлюбу, додатково суду повідомив, що змін у його анкетних даних за час розгляду справи судом (зокрема місце роботи, проживання тощо) не було.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей (ч. 3 ст. 293 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

На підставі ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

У відповідності до ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та заявник ОСОБА_2 , 18 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб. Державна реєстрація шлюбу проведена Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 351 (а.с. 5).

Від шлюбу заявники мають двох малолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено наданими суду свідоцтвами про народження (а.с. 21-25).

Діти постійно проживають разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що під час розгляду справи підтверджено інформацією Сагунівської сільської ради, наданої листом від 01.06.2023 за вих. № 02-09/24 (а.с. 79). За вказаною адресою діти разом із матір`ю зареєстровані з 05.04.2021 (а.с. 27-29).

На виконання вимоги законодавця щодо необхідності при зверненні до суду із спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу заявниками наданий договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 12.04.2023, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської нотаріальної контори Шалденко Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-602 (а.с. 46).

У свою чергу аналізуючи умови вказаного договору у сукупності із іншими наявними у матеріалах справи доказами, а також ураховуючи усні пояснення заявників, суд приходить до висновку, що вказаний договір укладений ними без наміру створення реальних правових наслідків, та укладено лише через наявну законодавчу вимогу подавати такий документ до суду при зверненні зі спільною заявою про розірвання шлюбу, змінювати місце проживання дітей заявники не мають наміру. Діти проживали та будуть проживати за місцем проживання матері, спору щодо місця проживання та участі батька у вихованні та утриманні дітей між заявниками немає.

При цьому суд враховує наявність суперечливих умов самого договору, відповідно до якого місцем проживання дітей батьки визначили місце фактичного проживання батька у АДРЕСА_1 (п. 1.3. Договору), хоча під час розгляду справи учасники визнали, а також судом було встановлено із наявних письмових доказів, що за вказаною адресою протягом тривалого часу проживають діти разом із матір`ю ОСОБА_1 , батько дітей проживає окремо у місті Черкаси у орендованій квартирі, до дітей приїжджає лише на вихідних.

У той же час зазначаючи у договорі про місце проживання дітей разом із батьком сторони у пункті 2.1. Договору погодили, що батько має право зустрічатися та без перешкод спілкуватися з дітьми, у тому числі у будь-який день тижня та у будь-який час, а також має право, за попередньою домовленістю з матір`ю, брати дітей до себе за місцем свого проживання у вихідні дні. Тобто сторони договору узгоджують наявність у батька дітей комплексу прав, притаманних лише тому із батьків, хто проживає окремо від них.

Визначений п. 3.2.2. Договору обов`язок матері дітей сплачувати аліменти у розмірі 33 % від її заробітку ОСОБА_1 за період часу з моменту укладення договору і до моменту розгляду справи судом жодного разу не виконувався та гроші ОСОБА_2 не перераховувались, що було визнано під час судового розгляду учасниками справи. Крім того, фактично грошові кошти на утримання дітей надає сам ОСОБА_2 , оскільки має стабільний дохід, у свою ОСОБА_1 не працевлаштована.

У свою чергу, ураховуючи базовий принцип сімейного законодавства, відповідно до якого основою шлюбу може бути лише спільна згода чоловіка та дружини, примушування до збереження шлюбних відносин заборонено, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки заявниця не має наміру повертати собі дошлюбне прізвище, суд приходить до висновку про необхідність після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_1 ».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 109, 113, 114 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 351, - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники та їх адреси:

Заявниця: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 );

Заявник: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстр.: АДРЕСА_2 , прож.: АДРЕСА_3 ).

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені судом 20.07.2023, повне рішення складено та підписано 31.07.2023.

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ