ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м.Суми

Справа №592/1528/23

Номер провадження 22-ц/816/821/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пантилеєнко Златоміри Сергіївни

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 березня 2022 року, у складі судді Котенко О.А., ухвалене у м. Суми,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

06 лютого 2023 року ОСОБА_2 , через свого представника - адвоката Страшка Є.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 20 липня 2018 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , з яким мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач не цікавиться життям дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча має таку можливість, працює в Польщі, отримує постійний дохід. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, повністю займається вихованням малолітньої доньки, тому в даний час не може працювати і також потребує утримання від чоловіка до досягнення дитиною 3-х років.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :

- аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття;

- аліменти на утримання матері ОСОБА_5 у розмірі 15% з усіх видів заробітку (доходу).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 березня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти стягувати з 06 лютого 2023 року (дата подання позову) на користь матері ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 15/100 частин з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1073 грн 60 коп судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Пантилеєнко З.С., посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, позов ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Вказує на недоведеність позовних вимог, безпідставне ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь позивача без підтвердження належними доказами факту проживання дитини разом з матір`ю.

Вважає помилковим висновок суду про стягнення аліментів на утримання самої ОСОБА_5 , оскільки не було встановлено чи працює позивач, чи перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, чи потребує вона матеріальної допомоги від чоловіка.

Зазначає, що обов`язковою умовою необхідною для утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Доводить, що відповідач не має постійного місця роботи, має мінливий дохід, на його утриманні знаходиться непрацездатна мати ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, тому він не може надавати матеріальну допомогу дружині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів у розмірі 15% з усіх видів заробітку відповідача, не можуть бути задоволені, так як законодавством передбачено стягнення аліментів у частці від заробітної плати або твердій грошовій сумі, а не у відсотках, визначивши до стягнення аліменти на дружину у розмірі 15/100 частин з усіх видів заробітку позивача, суд вийшов за межі позовних вимог та задовольнив вимоги, які не заявлялися.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 20 липня 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, разом не проживають, мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 14, 15).

ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12, 20).

Мати відповідача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонером по інвалідності 2-ї групи з дитинства (а.с. 34 зв., 35).

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_2 мотивоване тим, що неповнолітня дочка сторін перебуває на утриманні матері і потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку батька, який в силу ст. 180 СК України зобов`язаний та, являючись працездатним, може її утримувати шляхом сплати аліментів щомісячно у розмірі 1/4 частин від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, врахувавши факт проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює, та такі істотні обставини, як працевлаштованість відповідача, отримання доходу, наявність обов`язку по сплаті аліментів на спільну з позивачем дочку ОСОБА_3 , відсутність у нього інших утриманців, визначив до стягнення аліменти на утримання дружини у розмірі 15/100 частини заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно з ст. 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет України нa 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років з 1 січня 2023 року - 2272 гривні.

З урахуванням наведених норм права, встановлених обставин справи, визначеного Законом розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та наявності рівного обов`язку кожного із батьків утримувати неповнолітню дитину, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки та вважає, що суд правильно визначився із способом їх стягнення та розміром, присудивши аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки від заробітку, що відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості, інтересам дитини та мінімально гарантованому розміру аліментів, встановленому ч. 2 ст. 182 СК України.

Крім того, у відзиві на позовну заяву стороною відповідача визнавався обов`язок ОСОБА_1 утримувати малолітню дочку (а.с. 30-32).

Щодо стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів у порядку ст. 84 СК України, як дружині відповідача з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 75 СК України що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

З урахуванням наведених норм права, встановлених обставин справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначаючи розмір належних до стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

Так, суд прийняв до уваги майновий стан ОСОБА_2 , її право на утримання від ОСОБА_1 до досягнення їх спільною дитиною трьох років.

Врахувавши майновий стан відповідача, його працездатний вік, наявність заробітку, обов`язок по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутність на утриманні інших осіб, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов та стягнув з нього аліменти у розмірі 15/100 частина від усіх видів заробітку, що відповідає заявленому до стягнення у позові розміру 15% з усіх видів заробітку (доходу), і не може розцінюватися як вихід за межі позовних вимог, як помилково вважає відповідач в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про фінансову неможливість відповідача сплачувати аліменти на дочку та дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, у визначеному судом розмірі через перебування на його утриманні непрацездатної матері та відсутність у нього постійної роботи та стабільного заробітку, є безпідставними, оскільки суду не надано ніяких доказів надання матеріальної допомоги матері, розміру таких витрат та її потребу у такій допомозі, також не підтверджені будь-якими доказами доводи про недостатність його щомісячного доходу для надання матеріальної допомоги дружині у порядку ст. 84 СК України.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів, на дружину, з якою проживає дитина, на думку колегії суддів апеляційного суду, є розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача утримувати дружину, та з розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленим станом на січень 2023 року.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пантилеєнко Златоміри Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов