Провадження № 2-с/161/76/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про скасування судового наказу

28 липня 2023 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Гринь Олександр Миколайович, вивчивши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 10 липня 2023 року, виданого за заявою стягувача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню з боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Боржник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гламазду М. П. звернувся в суд із заявою про скасування судового наказу.

Заява про скасування судового наказу обґрунтована тим, що вимоги стягувача стосуються заборгованості за надані послуги теплопостачання у нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 листопада 2022 року по 30 квітня 2023 року. Площа вказаного приміщення, яка зазначена у правовстановлюючих документа не відповідає фактичній площі приміщення. ОСОБА_1 був власником цього приміщення лише до 31 січня 2022 року. В порядку поділу майна подружжя між ОСОБА_1 та його дружиною було укладено нотаріально посвідчений договір, внаслідок чого ОСОБА_1 залишився власником лише частини вказаного приміщення. Однак, 31 січня 2022 року ОСОБА_1 свою частку подарував дочці ОСОБА_2 . Таким чином, боржник ОСОБА_1 не є власником приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_1 не укладав жодних договорів зі стягувачем про надання послуг по теплопостачанню. Крім того, боржник повідомляє, що він не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2022 року він визнаний таким, що втратив право користування цим житлом.

На підставі наведеного, боржник просить скасувати судовий наказ, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 10 липня 2023 року за заявою стягувача ДКП «Луцьктепло» про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню з боржника ОСОБА_1 . Крім того, боржник просить стягнути з ДКП «Луцьктепло» в свою користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2700 гривень.

Відповідно до ч. 1ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви (ч. 2 ст. 171 ЦПК України).

Судом встановлено, що 10 липня 2023 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за заявою стягувача ДКП «Луцьктепло» видано судовий наказ про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню з боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України в разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Таким чином, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу підлягає до задоволення. Клопотання про поворот виконання судового наказу не заявлено.

Щодо вимог боржника в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

За змістом положень ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суддя звертає увагу на той факт, що відповідно до частини першої ст. 42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Суддя зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, при цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі. Отже, стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Із зазначених процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до задоволення не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу.

Таким чином суддя вважає, що у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.170,171 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити.

Скасувати судовий наказ від 10 липня 2023 року, який виданий за заявою стягувача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню з ОСОБА_1 в справі № 161/11461/23.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Роз`яснити стягувачу, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Луцького міськрайонного суду О. М. Гринь