ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7125/23 Справа № 185/9696/17 Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

31 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Демченко Е.Л.,

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про видачу дубліката виконавчого листа у справі №185/9696/17,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 - повернуто без розгляду.

Не погодившись з ухвалою ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме для оплати судового збору, та копію ухвали направлено на електронну адресу апелянта.

20 липня 2023 року, на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року було надано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2023 року було відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та продовжено строк для виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року про залишення без руху її апеляційної скарги на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2023 року.

25 липня 2023 року на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року було надано чергове клопотання про звільнення від сплати судового збору.

У вказаному клопотанні приватний виконавець Матвійчук Н.Є. посилається на те, що що її дохід за 2022 рік складає 0 грн. 0 коп., що підтверджується податковою декларацією.

Згідно із частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З цих же підстав суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Конструкція частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні від 19 червня 2011 року в справі Креуз проти Польщі («Kreuz v. Poland») зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. При цьому положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Крім того, як зазначено в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року в справі №703/1111/17 витрати виконавчого провадження це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо).

Відповідно до частини 2 статті 43 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення провадження виконавчих дій виконавець може здійснювати інші витрати виконавчого провадження, крім встановлених Міністерством юстиції України, за умови їх обов`язкового авансування стягувачем.

Частиною 8 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця.

З огляду на наведене, від сплати судового збору звільняються позивачі-фізичні особи. Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. в зазначеній справі не є позивачем-фізичною особою, а виступає як суб`єкт незалежної професійної діяльності, а також, оскільки законодавством передбачено можливість авансування витрат виконавчого провадження стягувачем, підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Приватний виконавець Матвійчук Н.Є. не довела, що її фінансовий стан (в розумінні, наведеному в рішеннях ЄСПЛ в справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі») унеможливлює сплату судового збору. Надана нею до апеляційної скарги податкова декларація про майновий стан і доходи, з врахуванням наведених обставин не може бути прийнята до уваги та слугувати підставою для звільнення її від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року не виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто, відповідно до положень ч. 3 ст. 185, ст. 357 ЦПК України апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути скаржнику.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що в силу положення ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення апеляційної скарги не є обмеженням доступу скаржника до правосуддя та не позбавляє його права повторного звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ст.ст. 185,357 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2023 року - вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити апелянту, що він не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення його апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: Т.Р.Куценко

М.О.Макаров