Провадження №2-п/463/11/23
УХВАЛА

судового засідання

31 липня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Леньо С.І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 20.12.2022 у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування в розмірі 60 458,44 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликався на те, що 27.07.2018 позивачем укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу автомобіля Land Rover Range Rover, д.н.з. НОМЕР_1 . 16.12.2018 в м. Львові на вул. Личаківській, 233 сталась ДТП за участю застрахованого автомобіля та автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача. Відповідно до постанови Личаківського районного суду м. Львова від 28.01.2019, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до страхового акта та зібраних матеріалів, позивач відшкодував потерпілому завдану відповідачем шкоду в розмірі 160 458,44 грн., внаслідок чого до нього перейшло право вимоги за завдані збитки. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» з лімітом відповідальності 100 000 грн., і страхова компанія відповідача відшкодувала зазначену суму добровільно. Різницю між завданою шкодою і лімітом відповідальності страховика відповідача в розмірі 60 458,44 грн. просить стягнути в примусовому порядку з відповідача як завдавача шкоди.

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20.12.2022 вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 60 458,44 грн. страхового відшкодування шкоди, а також 2270 грн. судового збору.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, мотивуючи тим, що відповідачу не було відомо про розгляд справи, оскільки він не отримував повістки. З огляду на зазначене, він був позбавлений можливості бути присутнім в судовому засіданні та подавати докази, пояснення, заперечення. Строк для подання заяви про перегляд заочного рішення просить поновити, оскільки копію рішення отримав лише 10.01.2023.

Заявник та представник позивача у справі в судове засідання не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. При цьому, суд знаходить необґрунтованим клопотання представника відповідача про відкладення засідання, оскільки таке неодноразово відкладалося за клопотанням сторони відповідача. Натомість, 21.06.2023 суду надійшли витребувані у позивача документи і у відповідача та його представника було достатньо часу щоб з такими ознайомитися і додатково обґрунтувати свою позицію з приводу скасування заочного рішення.

Розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що строк для подання заяви про перегляд заочного рішення належить поновити, а саму заяву залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, як зазначено в ч. 3 цієї статті, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно матеріалів справи, копія заочного рішення направлялась на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві, а згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.41), отримана ним 10.01.2023. Заява про перегляд заочного рішення суду подана до суду засобами поштового зв`язку 30.01.2023, що також стверджується відповідною відміткою на конверті (а.с.60).

Відповідно, причини пропуску строку слід визнати поважними, і як наслідок, поновити такий строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту як ст. 288 ЦПК України, ці підстави повинні бути в сукупності, є взаємозалежними і окремо одна від одної не можуть бути правовим підґрунтям для скасування заочного рішення.

Дійсно, справа розглянута за відсутності відповідача. Разом з тим, перед відкриттям провадження у справі суд з`ясував, що відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Вказану адресу відповідач зазначає у своїй заяві та крім цього, саме на цю адресу суд направляв судові повістки. Зокрема, про розгляд справи 20.12.2022 відповідачу було достовірно відомо ще 31.10.2022 (а.с.35).

З цього приводу ЄСПЛ в п. 22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020) висловився так:

«Суд нагадує, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27 жовтня 2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції (див. рішення у справі «Ганкін та інші проти Росії» (Gankin and Others v. Russia), заява № 2430/06 та 3 інші заяви, пункт 25, від 31 травня 2016 року).»

Крім того, під час розгляду справи «Лопушанський проти України» (заява № 27793/08, рішення від 02.02.2017, п. 65) ЄСПЛ також вказав, Суд також встановлював, що статтю 6 Конвенції не можна тлумачити як таку, що встановлює певну форму вручення судової пошти (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «Орамс проти Кіпру» (Orams v. Cyprus), заява № 27841/07, від 10 червня 2010 року). Від національних органів влади також не вимагається забезпечення бездоганного функціонування поштової системи (див. рішення у справі «Загородніков проти України» (Zagorodnikov v. Russia),заява № 66941/01, п. 31, від 07 червня 2007 року). Проте вимогу щодо рівності сторін було б позбавлено змісту, якби сторону провадження не було повідомлено про судове засідання у спосіб, який дав би їй можливість взяти участь у ньому, якщо він або вона вирішить скористатися встановленим національним законодавством правом з`явитися у судове засідання (див. зазначене рішення у справі «Загородніков» (Zagorodnikov), п. 30).

У справі яка розглядається суд по-перше, розглядав справу без виклику сторін, а по-друге, він вжив заходів для належного повідомлення відповідача про дату, місце та час розгляду справи. Той факт, що відповідач не отримав судової повістки не повинен ставитись в провину суду.

Крім того, відповідач взагалі не долучив жодних доказів, які б мали істотне значення і які б виправдовували необхідність скасування заочного рішення, тоді як процедура перегляду заочного рішення є свого роду можливістю подання доказів, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень і на основі яких суд може скасувати заочне рішення.

Посилань на будь-які інші докази, які б свідчили про необхідність провести екстраординарну процедуру перегляду судового рішення заява відповідача не містить, як і не міститься таких доказів у документах витребуваних в позивача, що в кінцевому виключає можливість її задоволення.

Керуючись ст. ст. 260, 284, 288 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Поновити відповідачу ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 20.12.2022 у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Леньо С. І.