КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/96/23 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року у справі за заявою заяву ОСОБА_1 заінтересовані особи Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви посилався на те, що він - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25 лютого 1999 року.

В червні 2022 року родина заявника, ОСОБА_1 , отримала сповіщення про те, що головний сержант ОСОБА_4 , 1966 року народження, розвідник-кулеметник розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 під час бойового зіткнення з противником неподалік н.п. Новотошківське, Луганської області, загинув від поранень несумісних з життям, що підтверджується сповіщенням сім`ї №4 від ІНФОРМАЦІЯ_7 від 22 червня 2022 року за № 2101, актом про настання смерті від 10 травня 2022 року, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2022 року про встановлення факту смерті ОСОБА_4 , та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 28 вересня 2022 року.

На момент смерті ОСОБА_4 (батько заявника) перебував на військовій службі у Збройних силах України та загинув під час бойового зіткнення боронячи Батьківщину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», сину, ОСОБА_1 , та дружині померлого, ОСОБА_2 , належить до виплати відповідна одноразова грошова допомога.

Батько ОСОБА_4 , дід заявника - ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 06 березня 2006 року.

Мати ОСОБА_4 , баба заявника - ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 09 липня 2019 року.

При поданні документів до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання одноразової грошової допомоги у заявника виникли складнощі у зв`язку із різним написанням та розбіжностями (неправильністю) у документах «імені по батькові» у діда заявника, у ОСОБА_5 , 1933 року народження, оскільки у свідоцтві про народження загиблого ОСОБА_4 від 07 вересня 1966 року, в графі «батько» внесено запис « ОСОБА_5 » ( ОСОБА_5 ) замість вірного «імені по батькові» « ОСОБА_5 ».

Неправильність запису у акті громадянського стану батька заявника перешкоджає останньому упорядкувати документи та отримати одноразову грошовудопомогу внаслідок загибелі свого батька військовослужбовця.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив встановити юридичний факт неправильності в актовому записі про народження № 1380 від 05вересня 1966 року, складеному Кадіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, на ОСОБА_8 у частині невірного зазначення «імені по батькові» батька ОСОБА_8 ОСОБА_5, а також внести зміни в актовий запис про народження № 1380 від 05вересня 1966 року складений у Кадіївському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, а саме:виправити в «імені по батькові» у графі «батько» з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 ».

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Шаповалов А.М. подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що неправильність запису у акті громадянського стану батька заявника, ОСОБА_4 , перешкоджає заявнику, його сину, ОСОБА_1 , упорядкувати документи та отримати одноразову грошову допомогу внаслідок загибелі свого батька військовослужбовця.

Вказує на те, що в даній справі відсутній спір про право, адже заінтересована особа Міністерство оборони України не оспорює право заявника на отримання такої допомоги.

Крім того, остаточного рішення щодо відмови заявнику у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з неправильністю запису в акті громадянського стану батька немає, а тому відсутні підстави для звернення до адміністративного суду з метою визнання такого рішення недійсним.

В апеляційній скарзі звернуто увагу на те, що заявник не має фізичної можливості звернутися до ДРАЦ, який зробив актовий запис народження № 1380 від 05.09.1966 року, адже такий складений Кадіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Місто Кадіївка (Стаханов) з 2014 року перебуває під окупацією незаконних озброєних формувань російської федерації.

Таким чином, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та або особами на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює жодних правових наслідків.

Оскільки, заявник позбавлений можливості самостійно одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів, тому останній вважає єдиним способом захисту в даному випадку є звернення до суду.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Сторони, які повідомлені належним в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явились.

Суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України. Їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, виходив з того, що встановлення факту, що має юридичне значення (неправильність запису в акті цивільного стану) заявнику необхідно для упорядкування документів для оформлення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі загибеллю військовослужбовця. Заінтересована особа - Міністерство оборони України заперечує щодо вимог заявника, тобто в даній справі наявний спір про право. Крім того, даний спір виник у публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень, а тому такий спір не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення скарги без розгляду, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до приписів ст. 315 ЦПК України, судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 466/1150/18 (провадження № 14-59цс19) вказано, що «окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку, передбаченому главою6 розділу IV ЦПК України. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін виник публічно-правовий спір стосовно оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження особи, та вважає, що справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження».

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Ч. 6 ст. 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст. 315 ЦПК України).

Аналогічні роз`яснення містить п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого суду факту пов`язане із вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті такої заяви, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, провадження № 61-51сво18, зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження № 14-567цс18, вказано, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів».

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Зі змісту заявлених ОСОБА_1 вимог убачається, що він просить суд встановити факт неправильності в актовому записі про народження № 1380 від 05 вересня 1966 року, складеному Кадіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, на ОСОБА_4 у частині невірного зазначення «імені по батькові» батька ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

Заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити даний факт. Отже, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення. При цьому чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження цього факту, його встановлення не пов`язуєтьcя з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого подання заявником документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 і померлим його батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою реалізації права заявника на отримання одноразової грошової допомоги.

Відтак у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення заявником наведені обґрунтування, які відповідають вимогам ч. 1 ст. 293 ЦПК України, зокрема, що встановлення факту, що має юридичне значення , необхідне заявнику для охорони прав та своїх інтересів, а також для реалізації своїх майнових прав.

У той же час, в матеріалах справи відсутні докази того, що інші залучені сторони заперечують проти вимог заявника або висувають будь-які вимоги, які в своїй сукупності можуть вважатися спором щодо будь-якого права.

Посилання заінтересованої особи - Міністерства оборони України у письмових поясненнях по справі на те, що сам факт існування у заявника наміру реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця свідчить про існування спору про право, не можна вважати обґрунтованим.

Судом першої інстанції не враховано, що норми процесуального права передбачають встановлення наявності спору про право, а не припускати його можливість.

При цьому, твердження суду першої інстанції про те, що Міністерством оборони України наведено достатньо доводів на підтвердження наявності спору про право між Міністерством та заявником не відповідають дійсності, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення не є позовною вимогою та не породжує зобов`язань, а лише є встановленням факту помилки в актовому записі про народження №1380 від 05 вересня 1966 року, що буде підтвердженням родинних зв`язків між померлим батьком заявника та померлим дідом заявника.

На думку судової колегії, чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження цього факту, а його встановлення не пов`язується з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого подання заявником документів з метою призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця-батька.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви про встановлення даного факту, суд першої інстанції викладеного не врахував, не з`ясував обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність спору про право, про що у своєму клопотанні ставило питання Міністерство оборони України.

Посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду викладених у постанові від 22 березня 2023 року по справі № 290/289/22-ц не є релевантними обставинам даної справи, оскільки у вказаній справі, яка була переглянута Верховним Судом, встановлювався факт спільного проживання чоловіка та дружини для підтвердження певного соціального статусу заявника, необхідного для отримання одноразової грошової допомоги. Тобто, правовідносини, які є предметом встановлення у вказаних справах,не є тотожними.

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції не позбавлений можливості у разі встановлення в ході розгляду справи наявного реального спору, вирішити питання про залишення заяви без розгляду в подальшому, як то передбачено ч. 4 ст. 315 ЦПК України чи про закриття провадження у справі відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові суду від 22 березня 2023 року, справа №290/289/22-ц.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду є передчасним та необґрунтованим.

Зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 386, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича - задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року- скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.