Провадження №2-о/523/437/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

присяжних: - Шурдов С.М., Богаченко Л.Г.,

при секретарі - Петровської О.П.,

за участі: прокурора - Драгоєва М.О.,

лікаря- психіатра - Єлісєєва В.Ф.,

законного представника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №16 в м. Одесі, цивільну справу за заявою комунального неприбуткового підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

встановив:

КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР 01.08.2023р. звернулось до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_2 посилаючись на те, що 28.07.2023 року о 22 год 35 хв до КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР був госпіталізований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із загостренням психічного розладу, який відмовився від госпіталізації та лікування, але у зв`язку з тим, що він має стійке тяжке психічне захворювання ОСОБА_2 потребує стаціонарного лікування. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР підтримав заяву та зазначив, що дійсно ОСОБА_2 неодноразово перебував на лікуванні в психіатричній лікарні. На теперішній час ОСОБА_2 має стійке тяжке психічне захворювання та відмовляється від добровільної госпіталізації, що може привести до небезпеки для нього та оточуючих.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_2 слід госпіталізувати в примусовому порядку.

ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , в судовому засіданні вважала за доцільне госпіталізацію її сина, оскільки він стає некерованим, конфліктує, створює загрозу для себе та оточуючих.

ОСОБА_2 в судовому засіданні на питання суду, прокурора та лікаря не відповідав, пояснень не надавав, на присутніх в залі не реагував.

Суд, вивчивши надані документи, історію хвороби, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що до КНП «ООМЦПЗ» ООР» 28.07.2023 року о 22 год 35 хв, був госпіталізований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з загостренням психічного розладу. ОСОБА_2 відмовився від госпіталізації та лікування, але у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 має стійке тяжке психічне захворювання потребує стаціонарного лікування. В «ООМЦПЗ» госпіталізується повторно, доставлений бригадою швидкої медичної допомоги за рапортом поліції у зв`язку з агресивною поведінкою вдома по відношенню до рідних та неадекватними діями.

Відповідно до Висновку комісії лікарів-психіатрів КНП «ООМЦПЗ» ООР» №2848 від 01.08.2023 року, ОСОБА_2 має стійке тяжке психічне захворювання, у зв`язку з чим йому поставлено діагноз «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу». ОСОБА_2 відмовляється від добровільної госпіталізації, що може привести до небезпеки для нього та оточуючих, оскільки він не може усвідомлювати свої дії.

Вирішуючи питання щодо розгляду заяви, суд виходить з наступного обґрунтування.

Так, згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частина друга статті 28 Конституції України визначає, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями.

Відповідно до частин першої та четвертої ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем - психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь - яку медичну спеціальність, інші особи.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлені вичерпні підстави примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу.

Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливо лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих;

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Інших правових підстав для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу законодавцем не передбачено.

Європейський Суд з прав людини у справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37 висловив свою позицію, зазначивши, що для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи:

по - перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об`єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги;

по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації;

по - третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації.

Встановлені в судовому засіданні обставини вказують, що ОСОБА_2 належною комісією був поставлений діагноз стійкого тяжкого психічного захворювання, в силу якого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, тобто виявлена у ОСОБА_2 хвороба є такого ступеню, що вимагає його недобровільної госпіталізації. Відтак, суд вважає, що ОСОБА_2 необхідно надати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах стаціонару для проходження курсу лікування.

Згідно пункту 7 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,13,14,22 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000р., ст.ст. 339-342 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву комунального неприбуткового підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

Надати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах стаціонару комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради для проходження курсу лікування.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Судове рішення складено 02.08.2023 р.

Суддя

Присяжні