Справа № 214/9081/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

представника заявника Папуші І.М.,

представника заінтересованої особи-1 Корсака О.Ю.,

представника Саксаганського ВДВС Скринник (Міщук) А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку ст.447 ЦПК України цивільну справу №214/9081/13-ц за уточненою скаргою ОСОБА_1 , поданої його представником ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мартусенко Наталії Миколаївни, заінтересовані особи Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 за довіреністю, звернувся до суду зі скаргою 29 серпня 2022 року, в подальшому уточнивши вимоги та коло учасників (а.с.45-50), просив суд: визнати протиправними дії державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мартусенко Н.М. щодо накладення арешту на кошти боржника (без зазначення суми боргу), встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом в рамках виконавчого провадження №43675238; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення арешту на кошти боржника (без зазначення суми боргу) у виконавчому провадженні №43675238 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти від 24 листопада 2020 року; визнати протиправною та скасувати постанову про встановлення обмеження боржника у праві користування транспортним засобом у виконавчому провадженні №43675238 від 25 жовтня 2018 року; визнати протиправною та скасувати постанову про розшук майна боржника у виконавчому провадженні №43675238 від 29 жовтня 2018 року.

Вимоги скарги мотивовано тим, що з 2014 року у провадженні Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження №43675238 з примусового виконання виконавчого листа №214/9081/13-ц, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник зауважив, що стягувач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але не мешкає за цією адресою з 2014 року, за останніми відомостями правоохоронних органів вона мешкала у м. Харків, однак останні 5 років дійсне її місце перебування ОСОБА_1 не відоме, жодного зв`язку він з нею не має. З 2014 року їх син ОСОБА_4 фактично мешкає з ним та перебуває на його утриманні. Про наявність у провадженні ДВС виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання сина, який фактично мешкає з ОСОБА_1 , останній дізнався, коли на його грошові кошти (заробітну плату) було накладено арешт постановою державного виконавця від 25 листопада 2020 року. Тоді ж він і дізнався про наявність у відношенні нього різного роду заборон, у тому числі у праві керування, щодо внесення відомостей про нього до реєстру боржників. На переконання представника заявника, відкриття виконавчого провадження Покровським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) здійснено протиправно, з порушенням ч.1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає вчинення виконавчих дій за місцем проживання, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Так, ОСОБА_1 значиться зареєстрованим та проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 08 липня 2008 року, ця ж квартира є його єдиним нерухомим майном. Приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець Мартусенко Н.М., зловживаючи своїм службовим становищем, не встановила місце його реєстрації та проживання, та завідомо протиправно відкрила виконавче провадження із зазначенням адреси проживання ОСОБА_1 на території АДРЕСА_2 , до якої він жодного відношення не має. За тією адресою вона направляла усю кореспонденцію, адресовану ОСОБА_1 , яку він звісно не міг отримати, оскільки ніколи там не мешкав. Ознайомленням з матеріалами виконавчого провадження, представник ОСОБА_1 встановив, що у виконавчому листі від 20 травня 2014 року, виданому Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, адреса реєстрації місця проживання ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_1 , в той час як у заяві стягувача ОСОБА_3 про прийняття виконавчого листа до виконання: АДРЕСА_2 . Відомості про здійснення державним виконавцем виходів за адресою: АДРЕСА_2 , із фіксацією відповідними актами, в матеріалах справи відсутні. ОСОБА_1 та його представник неодноразово зверталась із заявами, скаргами щодо визнання протиправними дій державного виконавця Мартусенко Н.М. щодо відкриття виконавчого провадження з порушенням територіальності, однак кожного разу отримував формальні відписки. Лише у 2022 році виконавче провадження було передано за належною територіальністю до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Оскаржуючи постанови державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти, позбавлення права керування транспортними засобами, про розшук майна боржника, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначив, що наразі на розгляді у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа №214/2959/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 з батьком, припинення стягнення аліментів на його утримання. Враховуючи, що фактично з 2014 року неповнолітній ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_1 , доцільність стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 є виключеною. Відтак оскаржуваними постановами державний виконавець не тільки обмежила його в трудовій діяльності, адже ОСОБА_1 працював у службі таксі, а й залишила дитину без засобів для існування, наклавши арешт на банківські рахунки ОСОБА_1 , на які здійснюється зарахування заробітної плати, яку відповідно заявник не мав можливості отримати.

Ухвалою суду від 25 листопада 2022 року скаргу прийнято до розгляду; задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів (а.с.59-60).

Присутній в судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 адвокат Папуша І.М. підтримав вимоги скарги, наполягав на її задоволенні. Окремо акцентував увагу, що ОСОБА_1 значиться зареєстрованим та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , жодного відношення до адреси: АДРЕСА_2 ніколи не мав, а тому не перевіривши це державний виконавець Покровського ВДВС протиправно відкрила виконавче провадження та винесла оскаржувані постанови. Крім того, ОСОБА_1 ніколи не отримував РНОКПП, а відтак що за РНОКПП, вказаний у виконавчому листі, не відомо. Щодо наявності судового рішення про стягнення аліментів, то ОСОБА_1 про нього знав, однак зважаючи на те, що фактично син ОСОБА_4 , на утримання якого присуджено стягнення аліментів, проживає з ним, аліменти на користь ОСОБА_3 не сплачував, заборгованість по аліментам дійсно існує, однак ОСОБА_1 не погашає її, оскільки це є недоцільним з урахуванням проживання сина з ним. Разом з тим, в судовому засіданні 26 липня 2023 року представник надав суду копію постанови державного виконавця Саксаганського ВДВС від 16 серпня 2022 року про скасування постанови про арешт коштів боржника від 24 листопада 2020 року.

Представник заінтересованої особи Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Корсак О.Ю. заперечував проти задоволення скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Зауважив, що рішення про відкриття виконавчого провадження приймалось на підставі відомостей, зазначених у заяві стягувачем ОСОБА_3 , яка вказала фактичну адресу проживання боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_2 . Приписами Закону України «Про виконавче провадження» не визначено імперативного обов`язку державного виконавця перевіряти адресу боржника при відкритті виконавчого провадження. Коли ж було з`ясовано, що боржник зареєстрований та мешкає на території Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, виконавче провадження було передане до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для подальшого виконання за належністю. Заходи забезпечення виконавчого провадження у вигляді накладення арешту на кошти боржника, заборони у праві керування були вжиті державним виконавцем в межах компетенції та на виконання завдань виконавчого провадження. Враховуючи, що ОСОБА_1 аліменти не сплачував, а заборгованість по аліментам не погашав, вжиття таких заходів було доречним, та правові підстави для скасування їх наразі відсутні.

Присутня в судовому засіданні представник Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Скринник (Міщук) А.Р. надала для огляду в судовому засіданні оригінали витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження. Не заперечувала той факт, що початково виконавче провадження було відкрите з порушенням правил територіальності, з 2022 року та по теперішній час воно перебуває на примусовому виконанні у Саксаганському відділі ДВС.

Заінтересована особа ОСОБА_3 про свою участь в судовому засіданні не заявила, повідомлялась про розгляд справи неодноразово у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши вимоги скарги, письмові матеріали справи, вислухавши позицію учасників справи, надавши оцінку доказам в сукупності, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи №214/9081/13-ц, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено: присуджено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 листопада 2013 року і до досягнення ОСОБА_4 18-літнього віку (а.с.126).

02 липня 2014 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення суду від 12 лютого 2014 року. Однак, ухвалою суду від 28 серпня 2014 року заяву було визнано неподаною та повернуто заявникові у зв`язку з виконанням вимог ухвали суду від 03 липня 2014 року про залишення її без руху (а.с.127). За даними сайту Судова влада та Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 повторно із заявою про перегляд заочного рішення не звертався, в апеляційному порядку не оскаржував.

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 з липня 2014 року був обізнаний з наявністю судового рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання їх сина ОСОБА_4 . Вказане рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

10 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого відділу ДВС Криворізького МУЮ із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа від 12 лютого 2014 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №214/9081/13-ц, для примусового виконання; боржником зазначений ОСОБА_1 , адресу проживання якого вона зазначила: АДРЕСА_2 (а.с.31).

Постановою Жовтневого відділу ДВС Криворізького МУЮ від 12 червня 2014 року виконавче провадження відкрито, №АСВП: 43675238.

У рамках виконавчого провадження постановою державного виконавця Покровського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області Мартусенко Н.М. від 26 жовтня 2018 року накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на його рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та йому належать в межах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у сумі 87 408,10 грн. (а.с.21-22). Аналогічну постанову винесено 26 листопада 2020 року (а.с.9).

Постановою державного виконавця Покровського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області Мартусенко Н.М. від 29 жовтня 2018 року оголошено в розшук майно боржника автомобіль марки Geely, модель МК CROSS, 2014 року випуску, р/н НОМЕР_1 , що належить боржникові ОСОБА_1 (а.с.23, 53).

Постановою державного виконавця Покровського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області Мартусенко Н.М. від 25 жовтня 2018 року у відношенні ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (а.с.28).

08 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав до Покровського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області заяву про передання виконавчого провадження для примусового виконання до Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області за його зареєстрованим місцем проживання (а.с.32).

Постановою державного виконавця Покровського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області від 29 грудня 2020 року матеріали виконавчого провадження передано до Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області.

Як слідує з відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 21 червня 2022 року за №К-95402/2 (а.с.11-14), оскільки в ході перевірки місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що він там фактично не проживає, постановою Саксаганського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року матеріали виконавчого провадження повернуто до Покровського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області. Додатково зазначено, що станом на 01 червня 2022 року заборгованість по сплаті аліментів складає 229 765 грн. 44 коп., а тому у скасуванні заходів забезпечення виконавчого провадження ОСОБА_1 відмовлено. Роз`яснено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у встановленому законом порядку, що регламентовано ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Факт виходу державного виконавця за вказаною ОСОБА_1 адресою зафіксовано в акті від 10 лютого 2021 року (а.с.29).

Аналогічну відповідь на чергову скаргу ОСОБА_1 надано 22 липня 2022 року Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за вих. №К-954-02/3 (а.с.18-20).

З 26 липня 2022 року виконавче провадження перебуває на примусовому виконанні у Саксаганському відділі ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), постанова про прийняття виконавчого провадження від 26 липня 2022 року (а.с.52). За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження за посиланням в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors (пошук за №ВП43675238) виконавче провадження не завершене, стан «примусове виконання».

Звертаючись до суду зі скаргою на постанови про державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти, позбавлення права керування транспортними засобами, про розшук майна боржника, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначив, що фактично з 2014 року неповнолітній ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_1 , доцільність стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 є виключеною. Відтак оскаржуваними постановами державний виконавець не тільки обмежила його в трудовій діяльності, адже ОСОБА_1 працював у службі таксі, а й залишила дитину без засобів для існування, наклавши арешт на банківські рахунки ОСОБА_1 , на які здійснюється зарахування заробітної плати, яку відповідно заявник не мав можливості отримати.

Перевіряючи обґрунтованість вимог скарги, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з ч.2 ст.129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів, на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ст.68 вказаного вище Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Стягнення не може бути звернено, зокрема, на одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом (пункти 6, 10 частини 1 статті 73 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Аналіз наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що законом передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини 3 статті 52 Закону України №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону України №1404-VIII.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банка документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом,а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України №1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Крім того, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі, у разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України Про виконавче провадження).

Враховуючи, що постановою державного виконавця Саксаганського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16 серпня 2022 року скасовано постанову ДВС про арешт коштів боржника від 24 листопада 2020 року, оскільки державним виконавцем Покровського ВДВС було невірно накладено арешт, а саме арешт на всі кошти боржника ОСОБА_1 (а.с.147), тобто предмет оскарження в цій частині фактично відсутній, тому правові підстави для скасування цієї постанови судом відсутні. Відтак у задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Цього ж дня, 16 серпня 2022 року державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 з огляду на наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за 3 місяці (а.с.149-150). Вказана постанова не є предметом оскарження, а тому оцінку її правомірності суд не надає.

Що стосується постанов державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом у виконавчому провадженні №43675238 від 25 жовтня 2018 року та про розшук майна боржника у виконавчому провадженні №43675238 від 29 жовтня 2018 року, то суд вважає, що зважаючи на наявність у ОСОБА_1 як боржника в рамках виконавчого провадження заборгованості зі сплати аліментів, яку він свідомо не погашає, невиконання рішення зі сплати аліментів, вжиття державним виконавцем вказаних заходів забезпечення виконавчого провадження відповідало завданням виконавчого провадження та здійснене в межах повноважень. Посилання ОСОБА_1 на той факт, що з 2014 року син ОСОБА_4 мешкає з ним, що виключає необхідність сплати ним аліментів на користь ОСОБА_3 , суд оцінює критично, оскільки заявником не надано доказів припинення стягнення з нього аліментів, звільнення від заборгованості по аліментам за рішенням суду. Станом на момент розгляду скарги таке судове рішення відсутнє, в той час як заборгованість по аліментам не погашена, виконавче провадження перебуває в статусі не завершеного, а тому правові підстави для задоволення скарги відсутні.

За положеннями ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи з викладеного, встановивши, що боржником не виконано виконавчий документ про стягнення заборгованості; враховуючи, що винесення оскаржуваних постанов є необхідним для забезпечення належного і у розумні строки примусового виконання виконавчого документу та вказані дії здійснені виконавцем без порушень наведених вище нормативних актів; враховуючи баланс інтересів боржників і стягувача, суд висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Хоча й в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт початкового відкриття виконавчого провадження Покровським відділом ДВС м. Кривого Рогу з порушенням правил територіальності, однак в подальшому це порушення усунуто шляхом передачі виконавчого провадження за належністю. У контексті вказаного суд вважає за доцільне зауважити, що ключовим питанням при вирішенні цього спору та наданні оцінки можливим процедурним порушенням, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення"; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення відповідача за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Інші доводи та посилання заявника та його представника суд залишає поза увагою зважаючи на відсутність їх істотного значення для вирішення даної справи.

Керуючись ст.ст.4, 5, 10-13, 247 ч.2, ст.ст.258-261, 351-354, 447-453 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги за уточненою скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мартусенко Наталії Миколаївни, заінтересовані особи Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дати складання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повну ухвалу суду складено 28 липня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко