Провадження № 4-с/756/62/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Тихої О.О.,

за участі секретаря судового засідання - Косянчук Н.І.,

представника заявника - ОСОБА_1 ,

представника приватного виконавця - Коваля Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_2 на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 22.04.2021,

УСТАНОВИВ:

На підставі ухвали Верховного Суду від 25.05.2023 до Оболонського районного суду міста Києва 31.05.2023 для розгляду надійшла справа за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. про визнання протиправною та скасування постанови від 22.04.2021 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № НОМЕР_1.

20.06.2023 представником заявника ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» з метою приведення матеріалів справи № 640/12384/21 у відповідність до вимог чинного цивільного процесуального законодавства та подальшого розгляду справи в порядку Глави VII ЦПК України подано скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., у якій представник заявника просила визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця від 22.04.2021 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № НОМЕР_1.

В обґрунтування скарги зазначено, що 21.01.2021 приватним виконавцем Лановенко Л.О. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.10.2020 у справі № 756/8410/16-ц та накладено арешти на все майно, рахунки та майнові права ОСОБА_2 . Про існування вказаного рішення останньому стало відомо лише після отримання постанов приватного виконавця, після чого ОСОБА_2 одразу оскаржив рішення Оболонського районного суду м. Києва, про що повідомив приватного виконавця у лютому 2021 року. Крім того, ухвалою Київського апеляційного суду від 10.02.2021 було зупинено дію рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.10.2020. Незважаючи на це приватним виконавцем Лановенко Л.О. продовжували вчинятися дії з примусового виконання вказаного судового рішення, зокрема, щодо додаткового арешту та опису майна ОСОБА_2 , призначення суб`єкта оціночної діяльності для здійснення незалежної оцінки з метою подальшої реалізації майна ОСОБА_2 , про що останньому стало відомо лише 10.03.2021.

15.03.2021 ОСОБА_2 повторно звернувся до приватного виконавця Лановенко Л.О. з заявою про зупинення виконавчих проваджень з підстав оскарження судового рішення, на підставі якого відкрито, зокрема, виконавче провадження № НОМЕР_1. Постановою Київського апеляційного суду від 31.03.2021 скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.10.2020 у справі № 756/8410/16-ц, у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

У зв`язку з наведеним постановою приватного виконавця Лановенко Л.О. від 22.04.2021 було закінчено виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі п. 5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та того ж дня винесено оскаржувану постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № НОМЕР_1, а саме: витрат на оплату за проведення оцінки описаного та арештованого майна ОСОБА_2 у розмірі 4000 грн.

Заявник вважає вказану постанову неправомірною, оскільки виконавче провадження закінчено у зв`язку зі скасуванням рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, за час примусового виконання судового рішення жодних стягнень з ОСОБА_2 не відбулося, що виключає розподіл стягнутих в межах виконавчого провадження грошових коштів, тому стягнення мінімальних та або/додаткових витрат виконавчого провадження, як і стягнення суми основної винагороди приватного виконавця, законом не передбачено. Крім того, заявником зазначено, що приватним виконавцем у постанові про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження не визначено реальних даних щодо розміру та виду додаткових витрат за проведену оцінку описаного майна, вартість послуги з оцінки майна є завищеною, звіт про оцінку ОСОБА_2 не надсилався.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги скарги підтримала з викладених у ній підстав.

Представник приватного виконавця Лановенко Л.О. у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, вважав її необґрунтованою з підстав, викладених у письмових запереченнях на скаргу. Наголошував на тому, що оскаржувана постанова приватного виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження не є виконавчим документом та не підлягає виконанню, оскільки стягнення витрат виконавчого провадження відбувається лише на підставі постанови державного/приватного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження. Зафіксований постановою про визначення розміру витрат виконавчого провадження розмір витрат може бути компенсований, серед іншого, як за рахунок авансового внеску стягувача, так і за рахунок власних коштів приватного виконавця. Тому визначення розміру витрат виконавчого провадження жодним чином не порушує права і не змінює становище скаржника. Твердження скаржника про завищений розмір послуг з оцінки майна грунтуються на припущеннях останнього та не доведені належними доказами.

Вислухавши учасників справи, дослідивши скаргу, матеріали справи № 640/12384/21, суд приходить до наступного.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України, здійснюється відповідно до розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України (ст.ст. 447-453).

Згідно зі ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи № 640/12384/21 та матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_1 убачається, що 21.01.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 756/8410/16-ц, виданого Оболонським районним судом міста Києва 20.01.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики.

Керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції № 512/5 21.01.2021, відповідачем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

21.01.2021 приватним виконавцем винесено постанови про об`єднання виконавчих проваджень НОМЕР_2, НОМЕР_1 у зведене виконавче провадження НОМЕР_3, в рамках якого приватним виконавцем винесено постанови про арешт рухомого та нерухомого майна боржника, арешт грошових коштів.

02.03.2021 приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Постановою приватного виконавця від 15.03.2021 було зупинено виконавче провадження НОМЕР_1 на підставі заяви ОСОБА_2 , яка надійшла до приватного виконавця разом з ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Попової Г.Г. в інтересах ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30.10.2020 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики та зупинення дії рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30.10.2020.

Постановою Київського апеляційного суду №756/8410/16-ц від 31.03.2021 скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.10.2020 та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Приватним виконавцем Лановенко Л.О. 22.04.2021 винесено постанови про поновлення вчинення виконавчих дій, про виведення виконавчого провадження НОМЕР_1 із зведеного виконавчого провадження НОМЕР_3 та про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

22.04.2021 приватним виконавцем Лановенко Л.О. винесено постанову про визначення для боржника ОСОБА_2 розміру додаткових витрат виконавчого провадження НОМЕР_1, які включають витрати на оплату за проведення оцінки описаного та арештованого майна боржника ОСОБА_2 у розмірі 4000 грн.; одержувач: приватний виконавець Лановенко Л.О.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIIІ) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

За приписами ст.40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4,6,9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11,14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 42 Закону № 1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону № 1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1300/29430, затверджені види та розміри витрат виконавчого провадження.

Відповідно до розділу 1 Наказу до видів витрат виконавчого провадження віднесено: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; 3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій; 4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; 7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою; 8) сплата судового збору; 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження; 10) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Розміри витрат виконавчого провадження врегульовані розділом 2 вказаного наказу.

Розділом VI Інструкції № 512/5 врегульовано фінансування витрат виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 1 даного розділу фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону №1404-VIII.

Відповідно до пункту 2 цього розділу витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону №1404-VIII виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Закону №1404-VIII та цією Інструкцією.

Зі змісту оскаржуваної постанови приватного виконавця від 22.04.2021 убачається, що підставою для її прийняття є ст. 42 Закону № 1404-VIII та п.2 Розділу VI Інструкції № 512/5.

Разом з тим, за приписами ч. 4 ст. 42 Закону № 1404-VIII обов`язок по відшкодуванню витрат виконавчого провадження покладається на боржника на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

При цьому, виконавцем виноситься постанова про стягнення витрат виконавчого провадження.

Аналогічні положення містяться і в Інструкції № 512/5, згідно з якою, якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Закону №1404-VIII та цією Інструкцією.

І лише на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону №1404-VIII та за умови здійснення під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) додаткових витрат виконавчого провадження, виконавець виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду у справі №756/8410/16-ц від 31.03.2021 скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києві від 30.10.2020, на підставі якого було видано виконавчий документ, та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_2 втратив статус боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_1, а отже відсутні підстави як для визначення йому витрат виконавчого провадження, так і для стягнення таких витрат, яке здійснюється державним/приватним виконавцем на відповідній стадії виконавчого провадження - стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону №1404-VIII.

Враховуючи викладене постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 22.04.2021 винесено приватним виконавцем Лановенко Л.О. неправомірно, за відсутності передбачених для цього правових підстав.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника приватного виконавця про те, що існування оскаржуваної постанови жодним чином не впливає на права та обов`язки ОСОБА_2 , оскільки вона не є виконавчим документом. Так, в оскаржуваній постанові сума додаткових витрат виконавчого провадження по проведенню оцінки майна боржника у розмірі 4000 грн. визначена саме для ОСОБА_2 , у постанові зазначено номер рахунку приватного виконавця, куди належить сплатити додаткові витрати, зазначено про направлення копії постанови боржнику ОСОБА_2 та про порядок її оскарження, що не свідчить лише про декларативний характер оскаржуваної постанови, як зазначалося представником виконавця у судовому засіданні, а як таку, що потребує виконання з боку ОСОБА_2 , який, у свою чергу, втратив статус боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінивши надані сторонами докази суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги та визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 22.04.2021.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, при цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст.ст.450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 22.04.2021 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 22.04.2021.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали - 24.07.2023.

Суддя О.О. Тиха