Справа №672/766/23
Провадження №2/672/347/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка цивільну справу №672/766/23 за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором кредиту, вказавши суду, що 15.11.2021 р. відповідно до укладеного договору б/н, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості.

Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови кредитного договору, не сплатив відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснив повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості.

В порядку ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше.

Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що відповідач згідно поданої анкети-заяви до Договору банківських послуг 15.11.2021 отримав від АТ «Універсал Банк» кошти в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач посилається на те, що станом на 14.01.2023 відповідач має заборгованість перед банком в сумі 12054 грн. 70 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

На підтвердження укладення кредитного договору банком до матеріалів справи долучено заяву анкету позичальника датовану 15.11.2021 року, що відповідає даті укладення кредитного договору, зазначеній в позові. В даній анкеті вказані паспортні дані відповідача, стоїть його підпис (а.с.11-14).

Однак, в даній заяві не визначені будь-які умови отримуваного кредиту, як то проценти за користування коштами, розмір штрафу, пені тощо…

Також, в підтвердження укладення даного кредитного договору, банком долучено до матеріалів справи Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» та "Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, де визначено умови кредитування (а.с. 15-32).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути виключно тіло кредиту.

В той же час, з поданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу нараховувались та ним сплачувались відсотки за користування коштами. Крім того, відповідач отримав від банку кошти в сумі 5000 грн. і для суду залишається незрозумілим, яким чином тіло кредиту на момент подачі позову становить вже 12054 грн. 70 коп. Будь-які докази про збільшення кредитного ліміту по картці суду не надавались і з наявного в матеріалах справи розрахунку не вбачаються.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування по кредиту, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, посилається на Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» та "Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, які опубліковані на офіційному сайті банку (http:www.monobank.ua/terms).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці " Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» та "Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, які опубліковані на офіційному сайті банку розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору про надання банківських полсуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви вказані додатки у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» та "Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» та "Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року справа № 342/180/17 висловлено наступну правову позицію: "Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору."

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.»

У відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у вищевказаній постанові Верховного Суду.

Також оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості судом враховується таке.

Згідно вказаній у позові інформації, відповідач 15.11.2021 р. відповідно до укладеного договору б/н, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості.

З поданого розрахунку вбачається, що з 22.11.2021 по 14.01.2023 відповідач погасив на користь банку заборгованість за наданим кредитом на загальну суму 16060 грн. 54 коп., в тому числі відсотки на суму 2067 грн. 21 коп.

Суд враховує, що сума погашеної заборгованості повністю перевищує первинно отриману суму в розмірі 5000 грн. Будь-яких доказів про зворотне суду надано не було.

Позивач не надав належних і достатніх доказів наявності у відповідача заборгованості за договором за умови правильного зарахування сплачених позичальником коштів в рахунок погашення кредиту.

На підставі ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

За таких обставин, суд виходить із того, що з врахуванням поданих суду доказів позивачем не доведено обґрунтованості заявлених ним позовних вимог.

Керуючись ст. 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: акціонерне товариство «Універсал Банк», 04114 вул. Автозаводська 54/19 м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 .

Суддя: