ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 липня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/3577/20

Головуючий у першій інстанції Гагаріна Т.О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/970/23 , № 22-ц/4823/850/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 березня 2023 року (проголошено об 11:02, повний текст складено 07.04.2023) та на додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останнього на її користь майнову шкоду у розмірі 24787,97 грн, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , а також понесені нею судові витрати та витрати на послуги експерта-спеціаліста.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований її чоловік ОСОБА_4 . Поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 проживають відповідачі.

Зазначала, що 09.06.2020 відбулось залиття її квартири. Згідно довідки про обстеження КП «Служба Єдиного Замовника» від 11.06.2020 за вих. № 494 затоплення сталося внаслідок недбалого ставлення до сантехнічних приладів осіб, що мешкають в квартирі АДРЕСА_2 .

Указувала, що під час обстеження в день залиття квартири працівниками КП «Служба Єдиного Замовника» було виявлено, що підвісна стеля приблизно 2 м2 розмокла та впала на підлогу, стіл та металевий куточок. Стіни обшиті гіпсокартоном, замокло приблизно 4 м2, шпалери відшарувалися, обідній стіл розбух, на газовому лічильнику залишки розбухлих плит «Амстронг». У кімнаті знаходиться холодильник, на якому залишки розбухлих плит. Куточок металевий розбух та вкритий розбухлими плитами підвісної стелі. На підвіконні залишки плит при падінні розмоклого гіпсокартону та плит підвісної стелі, відірвано карниз та пошкоджено жалюзі.

Наголошувала, що згідно довідки, виданої Ніжинським ВП ГУНП в Чернігівській області від 15.06.2020, відповідач ОСОБА_2 визнав свою вину, оскільки в день залиття квартири АДРЕСА_3 змінював систему опалення в своїй квартирі АДРЕСА_2 , що й могло спричинити пошкодження стелі в квартирі позивачки.

Згідно експертного дослідження № ПК-72 від 30.06.2020 завдані матеріальні збитки оцінено у сумі 24787, 97 грн.

У заяві про збільшення позовних вимог від 01.12.2020 позивачка просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь понесені витрати на послуги експерта-спеціаліста Чернігівської регіонально торгово-промислової палати в сумі 6 140 грн (а.с. 84-85 т. 1).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.12.2020 залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3 (а.с. 123 124 т. 1).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири залишено без задоволення.

03.04.2023 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просили стягнути з ОСОБА_1 :

- на користь ОСОБА_2 16000 грн у рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та 3775,40 грн у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи;

- на користь ОСОБА_3 8000 грн у рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та 3775,40 грн у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.

В обґрунтування заяви зазначали, що відзиви відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 містили попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які вони понесли і які очікували понести в зв`язку із розглядом справи, згідно якого витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції визначені в сумі 15 000 грн та 10 000 грн відповідно.

Згідно актів про надану правничу (правову) допомогу, детальними описами робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, сума гонорару за фактично надані послуги ОСОБА_2 склала 16 000 грн, ОСОБА_3 8 000 грн.

Зазначали, що також відповідачі понесли витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи у справі, в розмірі по 3775,40 грн кожний.

Додатковим рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.05.2023 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12500 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та 3775,40 грн у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1500 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та 3775,40 грн у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.

В апеляційній скарзі на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023 ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивачка зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що нею не доведено наявності всіх умов, які є обов`язковими для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Указує, що довідка, складена 11.06.2020 фахівцями КПК «Служба Єдиного Замовника» є належним і допустимим доказом, натомість суд першої інстанції не взяв її до уваги та помилково надав перевагу доказу сторони відповідача, а саме: висновку експерта від 13.02.2023 № 1360/1361/22-24 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

На думку заявниці вказаний вище висновок судової експертизи є неналежним та недопустимим доказом у справі, суд мав критично оцінити його з огляду на те, що він складений з порушенням Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, оскільки експертиза проведена лише за матеріалами справи. Крім того, висновки експертизи суперечать довідці про обстеження, є частково суперечливими та ґрунтуються лише на припущеннях експерта.

Уважає, що судом першої інстанції неправомірно не взято до уваги показання свідка ОСОБА_4 (третя особа по справі), який вказав, що був присутній при оглядах обох квартир, у квартирі АДРЕСА_2 бачив на підлозі воду, яка витікала з миски, що стояла на ній. Квартиранти використовували цю миску протягом певного часу, вода постійно витікала, накопичувалася, і як наслідок коли набрала критичної маси, стеля їх квартири набухла і обвалилася. Указував, що причиною затоплення не могло бути з`єднання труб.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що суд першої інстанції всебічно та повно дослідив надану позивачкою довідку КП «Служба Єдиного Замовника», яка хоча і складена не у повній відповідності до форми додатку № 4 до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, але разом з тим містить необхідні дані.

Звертає увагу на те, що судова будівельно-технічна експертиза у межах справи була повторно призначена за клопотанням сторони позивача, оскільки перша експертиза, призначена за клопотанням відповідачів, не була проведена у зв`язку з ухиленням сторони позивача від її оплати в частині поставлених ним питань. 25.11.2022 ОСОБА_1 особисто брала участь в обстеженні об`єктів дослідження квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Уважає, що висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи у даній справі від 13.02.2023 № 1360/1361/22-24 містить точні, чіткі, вичерпні відповіді на поставлені сторонами питання, відповідає вимогам чинного законодавства.

Наголошує, що залиття квартири поверхом нижче за рахунок 10 літрової емальованої миски, в якій була дірка і з якої сочилася вода є неможливим, що було встановлено вищезазначеним висновком експерта.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.05.2023 ОСОБА_1 просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою її заперечення на заяву відповідачів про стягнення витрат на правничу допомогу, матеріали справи не містять підтверджень про витрачений представником відповідачів час на виконання робіт, пов`язаних з наданням правничої допомоги відповідачам.

Звертає увагу на те, що складені адвокатом Луєнком А.В. відзиви відповідачів є тотожними, а тому ним здійснено абсолютно ідентичні послуги щодо обох відповідачів.

Уважає, що заявлені до відшкодування відповідачами витрати, які вони понесли на професійну правничу допомогу, є суттєво завищеними, не співмірними зі складністю справи, кількістю та часом судових засідань, в яких брав участь адвокат, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом із значним юридичним стажем.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечення на неї, викладені у відзиві, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо оскарження рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності усіх умов, які є обов`язковими для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди; судом не встановлено факту неправомірності дій або бездіяльності саме відповідача, причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, яка виникла, а також вини особи, яка завдала шкоду.

З таким висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16.06.2011 та витягом про державну реєстрацію прав від 24.06.2011 (том 1 а с.6-8).

Співвласниками квартири АДРЕСА_4 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.05.1997 та реєстровим написом на документі про право особистої власності (том 1 а.с.41).

З наданої позивачем довідки про обстеження від 11.06.2020 за № 494, підписаної директором КП «Служба Єдиного Замовника», вбачається, що на звернення ОСОБА_4 вх. № 265 від 09.06.2020 фахівцями було виконано обстеження квартири АДРЕСА_1 по факту затоплення. В ході обстеження встановлено, що вищевказана квартира знаходиться на першому поверсі двоповерхового будинку. Стіни будинку цегляні, перекриття міжповерхове дерев`яне, покрівля шиферна. Обстеженням встановлено, що стеля в кухні квартири АДРЕСА_3 підвісна в два шари: перший шар гіпсокартон по металевому профілю, другий шар підвісна стеля «Амстронг». При обстеженні виявлено, що підвісна стеля приблизно 2 м2 розмокла та впала на підлогу, стіл та меблевий куточок. Стіни обшиті гіпсокартоном, змокло приблизно 4 м2, шпалери відшарувалися, обідній стіл розбух; на газовому лічильнику залишки розбухлих плит «Амстронг». В кімнаті знаходиться холодильник « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на якому теж залишки розбухлих плит. Куточок меблевий розбух та вкритий розбухлими плитами підвісної стелі. На підвіконні залишки плит «Амстронг», при падінні розмоклого гіпсокартону та плит підвісної стелі відірвано карниз та пошкоджено жалюзі. Обстежено також квартиру АДРЕСА_2 поверхом вище: несправностей в каналізаційній системі не виявлено, водопровідна система в нормі. Висновок: залиття квартири одноразове і сталося з вини недбалого ставлення до сантехнічних приладів осіб, що мешкають в кв. АДРЕСА_2 (том 1 а.с.9).

Відповідно до Висновку експертного дослідження № ПК-72 від 30.06.2020, складеного Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою на замовлення ОСОБА_1 , загальний розмір заподіяної шкоди власнику квартири ОСОБА_1 в АДРЕСА_5 з врахуванням втрати якості меблів становить 24787,97 грн. (том 1 а.с. 90-91).

02.08.2020 позивач звернулася до ОСОБА_2 з досудовою вимогою, в якій просила останнього добровільно відшкодувати вартість завданої майнової шкоди (том 1 а.с. 15-16).

Як вбачається із інформації від 23.09.2020 за підписом т.в.о. директора ТОВ «НіжинТеплоМережі» Ісаєнко Л.М., працівниками «НіжинТеплоМережі» проведено обстеження системи опалення квартири АДРЕСА_4 , перевіркою встановлено, що самовільного переобладнання чи втручання в систему опалення квартири за даною адресою не виявлено (том 1 а.с. 42).

За висновком експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 13.02.2023 №1360/1361/22-24 за результатами проведення судової будівель-технічної експертизи, призначеної за ухвалою суду від 05.07.2022:

1) заповнення кухні площею 7,9 кв.м квартири АДРЕСА_4 шаром в 1 см та залиття і пошкодження квартири АДРЕСА_3 поверхом нижче, пошкодження визначені у довідці про обстеження від 11.06.2020 № 494 КП «Служба Єдиного Замовника», в результаті протікання води з алюмінієвої миски об`ємом 10 л, яка знаходилася на підлозі в квартирі АДРЕСА_2 та мала дірку, з якої при підняття протікала вода, не є можливим;

2) спричинення пошкоджень квартири АДРЕСА_1 , які визначені в довідці обстеження від 11.06.2020 № 494 КП «Служба Єдиного Замовника», протікання загальнобудинкової каналізаційної труби після рівня перекриття між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 на з`єднанні каналізаційної труби (з`єднання чавунне з пластиком), взявши до уваги письмовий доказ CD-диск, що знаходиться в матеріалах справи, є можливим внаслідок неякісного виконання з`єднання трубопроводів з різних за фізико-механічними властивостями матеріалів;

3) між витоком води в квартирі АДРЕСА_4 та залиттям квартири АДРЕСА_1 , яке відбулося 09.06.2020, враховуючи дані CD-диску, що знаходиться в матеріалах справи, причинного зв`язку немає (том 1 а.с. 204-211).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 2 статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Це узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 по справі № 761/12945/19 (провадження № 61-15575ск20).

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Районний суд, визнавши належним і допустимим доказом висновок експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 13.02.2023 №1360/1361/22-24, дійшов правильного висновку про те, що позивачкою не доведено, що залиття її квартири 09.06.2020 сталося з вини відповідачів.

Доводи апеляційної скарги про те, що довідка, складена 11.06.2020 фахівцями КПК «Служба Єдиного Замовника», є належним і допустимим доказом, натомість суд першої інстанції не взяв її до уваги та помилково надав перевагу висновку експерта від 13.02.2023 № 1360/1361/22-24, який, на думку заявниці є суперечливим, ґрунтується на припущеннях експерта та не відповідає вимогам чинного законодавства, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

За змістом статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Оцінюючи висновок експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 13.02.2023 № 1360/1361/22-24 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, апеляційний суд зважає на те, що:

- висновок складено атестованим судовим експертом Скоп Г.І., який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КПК України за завідомо неправдивий висновок та за ст. 385 КПК України за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків;

- експертиза проведена, у тому числі, за клопотанням позивачки, яка мала можливість поставити на її вирішення ті питання, які вважала за потрібне;

- висновок експерта містить обґрунтовані відповіді на поставлені питання;

- у висновку вказано, що обстеження об`єкту дослідження відбулося в світлий час доби в присутності представника відповідачів адвоката Луєнка А.В., Ващенка А.О., Ващенко А.О. та позивача ОСОБА_1 , про що складено відповідний акт, виконано фотографування об`єкта дослідження, а саме квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ;

- експертом досліджено матеріали цивільної справи № 740/3577/20.

При цьому, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Зважаючи на зазначене, факт залиття квартири та його наслідки фіксується саме актом комісійного обстеження квартири, а ніяк не довідкою, з огляду на що довідка про обстеження від 11.06.2020 № 494 за підписом директора КП «Служба Єдиного Замовника» не є належним доказом. Зазначене підтверджується чисельною судовою практикою Верховного Суду, зокрема постановами від 26.09.2018 у справі № 569/14230/15-ц, від 21.02.2018 у справі № 2-1974/11, від 22.05.2019 у справі № 640/8205/17, від 18.12.2019 у справі №711/7670/16-ц.

Посилання в апеляційній скарзі на не взяття до уваги показань свідка ОСОБА_4 на правильність рішення суду не впливають, оскільки в силу вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, висновком експерта встановлено, що заповнення кухні квартири АДРЕСА_4 шаром в 1 см та залиття і пошкодження квартири АДРЕСА_3 поверхом нижче в результаті протікання води з алюмінієвої миски об`ємом 10 л, яка знаходилася на підлозі в квартирі АДРЕСА_2 та мала дірку, не є можливим; між витоком води в квартирі АДРЕСА_4 та залиттям квартири АДРЕСА_1 , яке відбулося 09.06.2020, причинного зв`язку немає.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023 - без змін.

Щодо оскарження додаткового рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 березня 2023 року.

Частково задовольняючи заяву відповідачів про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, зваживши при цьому на критерій оцінки їх співмірності (адекватності цін за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу).

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтує на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ( далі - Закон № 5076-VI) встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 відступивши від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

Установлено, що представництво інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області здійснювала адвокат Луєнко А.В. на підставі договорів про надання правової (правничої) допомоги № 20/09/2 від 22.09.2020, № 21/01/1 від 11.01.2021 та ордерів серії ЧН № 059355 від 28.09.2020, серії ЧН № 012370 від 15.01.2021 (том 1 а.с. 26,127, 236, 242).

Відповідно до п. 1.1 Договорів про надання правової (правничої) допомоги від 22.09.2020 та від 11.01.2021 за цим договором Адвокат надає Клієнту правову допомогу, представляє інтереси Клієнта в усіх установах, підприємствах та організаціях в тому числі, але не виключно, в органах Національної поліції та прокуратури України, судах усіх інстанцій, в органах нотаріату та у відносинах з приватними нотаріусами, в державній виконавчій службі та у відносинах з приватними виконавцями і діє відповідно до чинного в Україні законодавства, в т.ч. Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як захисник Клієнта чи його представник з усіма без обмежень правами, які надані Клієнту чинним законодавством у відповідному процесі, як позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, стороні виконавчого провадження, а саме:

- надання правової допомоги щодо ведення справи Клієнта № 740/3577/20 у суді першої інстанції у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири у розмірі 24787,97 грн.

Клієнт сплачує гонорар за надану допомогу.

У п. 3.1 Договорів вказано, що розмір гонорару за цим Договором та порядок його внесення визначаються Сторонами за взаємною домовленістю та відповідно до вимог чинного законодавства України і оформлюється у додаткових угодах до цього Договору про погодження розміру гонорару, які є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 1,2 додаткової угоди № 1 про погодження розміру гонорару до договору про надання правової (правничої) допомоги № 20/09/2 від 22.09.2020 ОСОБА_2 та адвокат Луєнко А.В., виходячи з умов п. 3.1 Договору погодили, що розмір гонорару за Договором є фіксованим і становить:

- правовий аналіз наданих Клієнтом матеріалів, надання Клієнту правових консультацій та роз`яснень йому обставин справи № 740/3577/20, надання Клієнту правових консультацій та роз`яснень щодо правовідносин, які виникли на підставі наданих документів, способів і засобів правового захисту, перспективи розгляду справи в суді 1000 грн;

- складання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в цивільній справі № 740/3577/20 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, збір доказів, підготовка заяви про допит свідка та заяви про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КП «Служба Єдиного Замовника», формування матеріалів відзиву, направлення сторонам та подача до суду 5000 грн;

- ведення справи № 740/3577/20 в суді першої інстанції, в тому числі, але не виключно: за участь у судових засіданнях, складання та подачу заяв з процесуальних питань 10000 грн.

Гонорар за Договором сплачується Клієнтом Адвокату не пізніше, ніж через п`ять днів від дати підписання сторонами Договору про надання правової (правничої) допомоги (том 1 а.с. 237).

Згідно п. 1,2 додаткової угоди № 1 про погодження розміру гонорару до договору про надання правової (правничої) допомоги № 21/01/1 від 11.01.2021 ОСОБА_3 та адвокат Луєнко А.В., виходячи з умов п. 3.1 Договору погодили, що розмір гонорару за Договором є фіксованим і становить:

- надання клієнту правових консультацій та роз`яснень йому обставин справи № 740/3577/20, надання Клієнту правових консультацій та роз`яснень щодо правовідносин, які виникли на підставі наданих документів, способів і засобів правового захисту, перспективи розгляду справи в суді 1000 грн;

- складання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в цивільній справі № 740/3577/20 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, формування матеріалів відзиву, направлення сторонам та подача до суду 2000 грн;

- ведення справи № 740/3577/20 в суді першої інстанції, в тому числі, але не виключно: за участь у судових засіданнях, складання та подачу заяв з процесуальних питань 5000 грн.

Гонорар за Договором сплачується Клієнтом Адвокату не пізніше, ніж через п`ять днів від дати підписання сторонами Договору про надання правової (правничої) допомоги (том 1 а.с. 243).

На підтвердження понесених ОСОБА_2 витрат надано:

1. Акт про надану правничу (правову) допомогу від 30.03.2023 № 1, згідно якого загальна сума розміру гонорару за надану правову (правничу) допомогу Адвоката та здійснених ним витрат становить 16000 грн (том 1 а.с. 238);.

2. Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а саме:

- правовий аналіз наданих Клієнтом матеріалів, надання Клієнту правових консультацій та роз`яснень йому обставин справи № 740/3577/20, надання Клієнту правових консультацій та роз`яснень щодо правовідносин, які виникли на підставі наданих документів, способів і засобів правового захисту, перспективи розгляду справи в суді 1000 грн;

- складання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в цивільній справі № 740/3577/20 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, збір доказів, підготовка заяви про допит свідка та заяви про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КП «Служба Єдиного Замовника», формування матеріалів відзиву 5000 грн;

- ведення справи № 740/3577/20 в суді першої інстанції, в тому числі, але не виключно: за участь у судових засіданнях, складання та подачу заяв з процесуальних питань 10000 грн (том 1 а.с. 239).

3. Копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 20/09/2/1 від 22.09.2020, згідно якої ОСОБА_2 сплатив адвокату Луєнко А.В. 16000 грн (том 1 а.с. 240).

На підтвердження понесених ОСОБА_3 витрат надано:

1. Акт про надану правничу (правову) допомогу від 30.03.2023 № 1, згідно якого загальна сума розміру гонорару за надану правову (правничу) допомогу Адвоката та здійснених ним витрат становить 8000 грн (том 1 а.с. 244).

2. Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а саме:

- надання Клієнту правових консультацій та роз`яснень йому обставин справи № 740/3577/20, надання Клієнту правових консультацій та роз`яснень щодо правовідносин, які виникли на підставі наданих документів, способів і засобів правового захисту, перспективи розгляду справи в суді 1000 грн;

- складання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в цивільній справі № 740/3577/20 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, формування матеріалів відзиву, направлення сторонам та подача до суду 2000 грн;

- ведення справи № 740/3577/20 в суді першої інстанції, в тому числі, але не виключно: за участь у судових засіданнях, складання та подачу заяв з процесуальних питань 5000 грн (том 1 а.с. 239).

3. Копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 21/01/1/1 від 11.01.2021, згідно якої ОСОБА_2 сплатила адвокату Луєнко А.В. 8000 грн (том 1 а.с. 246).

Позивачкою ОСОБА_1 до суду першої інстанції подано клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката та визначення їх розміру по 100 грн кожному із відповідачів.

Клопотання містить посилання на те, що витрати на професійну правничу допомогу є суттєво завищеними, оскільки матеріали справи не містять підтверджень про витрачений адвокатом час на виконання робіт, пов`язаних з наданням правової допомоги, представником відповідача здійснено абсолютно ідентичні послуги щодо обох відповідачів.

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції врахував дані заперечення позивачки, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності таких витрат та дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідачів.

Так, районним судом враховано, що відзиви відповідачів є фактично ідентичними, складання відзиву в інтересах ОСОБА_3 не потребувало додаткових зусиль та знань, великої тривалості часу адвоката, необхідності у додатковому аналізі обставин справи та вивченні нормативно-правової бази.

Суд констатував, що предмет спору у даній справі не є складним, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних, процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значної витрати часу на їх виготовлення і вироблення правової позиції у спірних правовідносинах.

З протоколів судових засідань від 18.12.2020, 27.01.2021, 03.03.2021, 26.04.2021, 25.05.2021, 24.06.2021, 20.03.2023 убачається, що адвокат Луєнко А.В. брала участь у судових засіданнях, загальна тривалість яких складає близько 9 годин.

Отже, суд першої інстанції, беручи до уваги клопотання позивачки про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, правомірно стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12500 грн та на користь ОСОБА_3 1500 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим, згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.05.2023 - без змін.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 березня 2023 року залишити без змін.

Додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко