КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-2829/11
Провадження № 4-с/488/3/23
УХВАЛА

Іменем України

12.07.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Панасюк Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича, -

Встановив:

В жовтні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14.06.2012 року у справі 1414/831/2012, стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/62402 від 03.04.2007 року станом на 23.09.2011 року у сумі 46718,20 дол. США, що еквівалентно 372516,91 грн., та пеню 72489,94 грн., разом 445006,85 грн. Про що видано виконавчий лист.

22.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65878823 на підставі зазначеного виконавчого листа № 2/1414/831/2012.

30.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: квартири трикімнатної загальною площею 63.40 кв.м., житловою площею 43,20 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки.

Вказане нерухоме майно було передано на реалізацію.

Посилаючись на те, що у квартирі зареєстрована неповнолітня дитина, квартира є предметом іпотеки, що підпадає під дію Закону України "Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", ОСОБА_1 вважає дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. неправомірними та просить:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. щодо винесення 30.07.2021 року постанови про опис та арешт майна у ВП № 65878823, а саме: квартири трикімнатної, загальною площею 63.40 кв.м., житловою площею 43,20 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., та зобов`язати її скасувати;

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. щодо винесення 16.08.2020 року постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності у ВП № 65878823 та зобов`язати її скасувати;

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., спрямовані на примусову реалізацію майна боржника, предмета іпотеки, передачі майна на реалізацію шляхом проведення електроних торгів, а саме: квартири трикімнатної, загальною площею 63.40 кв.м., житловою площею 43,20 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати їх скасувати;

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича щодо подання заявки від 30.08.2021 року до Державного підприємства "СЕТАМ" (Миколаївська філія) на реалізацію нерухомого майна - квартири трикімнатної, загальною площею 63.40 кв.м., житловою площею 43,20 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу органу опіки та піклування.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Приватний виконавець Куліченко Д.О. надав суду свої заперечення проти скарги, просив відмовити в її задоволенні з підстав, викладених у запереченнях.

Стягувач - АТ "Райффайзен Банк" також надало суду свої заперечення на скаргу, в яких просив відмовити в її задоволенні.

Дослідивши скаргу та зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Стаття 18 цього ж Закону визначає права та обов`язки державних виконавців, зокрема, зазначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із матеріалів скарги вбачається, що 22.06.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. було відкрито виконавче провадження № 65878823 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1414/831/2012, виданого 05.07.2012 року Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором № 014/08-112/62402 від 03.04.2007 року станом на 23.09.2011 року у сумі 46 718,20 дол. США, що еквівалентно 37 2516,91 грн., та пені 72 489,94 грн., разом 445 006,85 грн.

Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30.07.2021 року, винесеною приватним виконавцем Куліченко Д.О., було описано та накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Акту від 18.11.2021 року про реалізацію предмета іпотеки 25.08.2021 року ДП "СЕТАМ" проведено електронні торги з реалізації нерухомого майна, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 558481 від 01.11.2021 року.

В своїй скарзі заявник просить визнати неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. з тих підстав, що в квартирі проживає та зареєстрована окрім боржника неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому у разі передачі на реалізацію нерухомого майна приватний виконавець мав отримати попереднью згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду. Крім того, вказав, що квартира є предметом іпотеки, що підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Такі доводи скарги суд знаходить безпідставними, виходячи із такого.

Статтею 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей" передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом ст.ст. 17, 18 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків.

Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону (ч. 1 ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу (дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство).

Враховуючи ту обставину, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є дитиною заявника, має право на проживання за місцем проживання кожного з своїх батьків, суд вважає, що її житлові права передачею на реалізацію та подальшою реалізацією квартири, що належала ОСОБА_1 , не були порушені.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.03.2019 року у справі № 1612/2343/12.

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення ( ст. 48 ч. 5 Закону).

За змістом ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 1 і 4 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до ч. 1 ст. 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Судовим розглядом встановлено, що електронні торги з реалізації предмета іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 відбулися, про що свідчить протокол № 558481 від 01.11.2021 року, та акт про реалізацію предмета іпотеки від 18.11.2021 року.

Крім того, судом встановлено, що реалізація нерухомого майна - предмета іпотеки була проведена після втрати чинності Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386; 2020 р., № 38, ст. 279; із змінами, внесеними Законом України від 16 вересня 2020 року № 895-IX).

Таким чином, суд дійшов висновку, що звернення ОСОБА_1 до суду із вказаною скаргою не забезпечує ефективного відновлення його порушених прав на нерухоме майно, оскільки такий спір підлягає розгляду за правилами позовного провадження.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

Ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.І. Селіщева