Справа № 303/1485/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Фазикош Г.В. і Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря Сливки С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 17 травня 2023 року (у складі судді Мирошниченка Ю.М.) про закриття провадження у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця у лютому 2023 р.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 33 351,05 доларів США, що за курсом 36,56 складає 1 219 314,39 грн. за кредитним договором № MKH0GK00001302 від 04.08.2005 р. і вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указав, що ОСОБА_2 отримав кредиту розмірі 32853 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення 03.08.2015 р. відповідно до умов кредитного договору № MKH0GK00001302 від 04.08.2005 р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Банком була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса і спадкоємцем померлого позичальника є ОСОБА_1

07.09.2022 р. спадкоємцю позичальника було направлено лист-претензію, однак такий залишився без реагування зі сторони ОСОБА_1 .

Відтак, станом на дату смерті позичальника його заборгованість перед Банком за кредитним договором № MKH0GK00001302 від 04.08.2005 р. усього становить 33 351,05 доларів США, яку необхідно стягнути з відповідача як спадкоємця позичальника на користь Банку.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 17 травня 2023 р. провадження у цій справі було закрито.

Банк просить скасувати цю ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що сторони, предмет і підстави позову в цій справі та у справі № 303/4992/15 є різними. Фактично ці справи мають лише одне спільне номер і дата укладення кредитного договору.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.

Закриваючи провадження у справі, суд керувався п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

При цьому встановив, що на підставі договору № МKH0GK00001302 від 04.08.2005 р. Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 32 853 долари США строком на 10 років (а. с.17-18).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.02.2016 р. у справі № 303/4992/15-ц, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 10.10.2018 р., у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № MKH0GK00001302 від 04.08.2005 р. у розмірі 9752,76 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23.07.2015 р. становить 214658,28 грн. відмовлено.

Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 22.10.2021 р. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 22).

Спадкоємцем позичальника є ОСОБА_1 .

Як убачається із матеріалів справи, заявлена до стягнення сума заборгованості за кредитом у цій справі та у справі № 303/4992/15-ц є одна й та сама 7188,18 доларів США, решта нарахувань є похідними від основної суми заборгованості.

Рішенням у справі № 303/4992/15-ц суд встановив, що позивач не довів факту наявності простроченої заборгованості за кредитним договором, а відтак правомірності нарахування процентів і пені.

Це свідчить про те, що позивач фактично повторно вимагає стягнення за тим самим кредитним договором заборгованості, нарахування якої визнано безпідставним попереднім судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Крім того, аналіз норм статті 1282 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, що не впливає на тотожність позовів щодо порушення боржником цих зобов`язань.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції через його невідповідність нормам процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Закриття провадження у такому випадку можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Як убачається із матеріалів справи, у цій справі Банк просить стягнути з відповідача, як спадкоємця за боргами померлого позичальника, заборгованість за кредитним договором № МKH0GK00001302 від 04.08.2005 р., яка виникла на дату смерті позичальника, тобто сторонами в цій справі є Банк і ОСОБА_1 , предметом позову є стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, який прийняв спадщину, всього в розмірі 33 351,05 доларів США станом на 21.10.2021 р., а підставою позову є зобов`язання спадкоємця, який прийняв спадщину, задовольнити вимоги кредитора у порядку ст. 1282 ЦК України.

Натомість, у цивільній справі № 303/4992/15, яку суд першої інстанції визнав тотожною до цієї, Банк просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № МKH0GK00001302 від 04.08.2005 р., яка виникла станом на 23.07.2015 р. у розмірі 9752,76 доларів США, тобто сторонами в цивільній справі № 303/4992/15 були Банк і ОСОБА_2 , предметом позову стягнення заборгованості всього в розмірі 9752,76 доларів США станом на 23.07.2015 р., підставою позову порушення позичальником умов кредитного договору.

Отже, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що підстава пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору № МKH0GK00001302 від 04.08.2005 р. у цих двох випадках є різною. Як і різними є сторони. У справі № 303/4992/15 Банк звертався до суду з позовом безпосередньо до позичальника, а в цій справі Банк звертається до спадкоємця позичальника, що регулюються спеціальними нормами матеріального закону.

Очевидно, що підстави та предмет позову в цих двох спорах є різними. Як і сторони в них.

Необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі, однак апеляційним судом установлено, що позови не є тотожними.

У контексті наведеного суд першої інстанції не мав правових підстав для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, через що постановлена ним ухвала відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України підлягає скасуванню як незаконна, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 318, 382, 383, 384, 389 ч.1 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити. 2.Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 17 травня 2023 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 26 липня 2023 р.

Судді: