Справа № 137/594/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2023 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М. секретаря судового засідання Голоти О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 .

Позов мотивує тим, що після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 .

Вказує, що він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, оскільки існують розбіжності у прізвищі покійної матері, що унеможливлює встановити між ними родинний зв`язок. Крім того, відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мамою та визнати за ним право власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Данилюк П.П. в судовому засіданні позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримав повністю і просить її задовольнити.

Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надіслали до суду листа відповідно до якого справу просять розглянути без представника. Проти задоволення заявлених вимог не заперечують.

Із показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допитаних в судовому засіданні встановлено, що вони знають позивача та його покійну матір ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 здійснював догляд за нею та похоронив її за власні кошти.

Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.7) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8) його батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9) 28 березня 1977 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки Громадського старостинського округу Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №620 від 02.12.2022 р. (а.с.10) ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті була зареєстрована та проживала одиноко за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Громадскього старостинського округу Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №619 від 02.12.2022 р. (а.с.22) земельна ділянка, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (а.с.23-27) зазначається технічна характеристика житлового будинку.

Відповідно до виписки з погосподарської книги №3 з погосподарської книги №3 Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області за 1961-1963 роки (а.с.30) ОСОБА_7 зазначений головою домогосподарства, ОСОБА_2 зазначена як дружина, ОСОБА_8 зазначений як син, ОСОБА_9 зазначена як дочка, ОСОБА_10 зазначена як мати.

Відповідно до ст.315 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мамою.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши письмову позицію відповідача та показання свідків, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в нотаріальному порядку позивач не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок, оскільки судом встановлено, що позивач є спадкоємцем і має право на оформлення спадщини. На підставі ст.ст.315, 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити. Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мамою.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок, загальною площею 59,0 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., літ. «А», веранда літ. «а1», ганок літ. «а2», сарай літ «Б», огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3, криниця №4, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.