Справа № 274/573/23 Провадження № 2/0274/567/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
УХВАЛА

28.07.23 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглядаючи у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1
доОСОБА_2 ,
за участюСумської районної державної адміністрації Сумської області,
провизнання правочину удаваним,

В С Т А Н О В И В:

Судом з`ясовано, що ОСОБА_2 призваний Бердичівським районним територіальним центром комплектації та соціальної підтримки 18.03.2022 р. на військову службу по мобілізації до військової частики НОМЕР_1 , що підтверджується листом від 12.05.2023 р. № 5/718 Бердичівського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки (а. с. 74).

На підставі наказу від Головнокомандуючого Збройних Сил України від 20.04.2023 р. № 464-РС ОСОБА_2 переміщено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , наказом командира військової частики НОМЕР_1 від 28.05.2023 р. № 119 вказаного військовослужбовця виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено до нового місця служби, що підтверджується листом від 28 (або 29).06.2023 р. № 2060 військової частини НОМЕР_1 (а. с. 92).

Статтею 2, частинами другою та шостою статті 5 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" встановлено, що правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України. У разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону. Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, офіційно оприлюднюється разом із законом щодо затвердження такого указу Президента України та набирає чинності одночасно з набранням чинності таким законом.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан з 05:30 24.02.2022 р. строком на 30 діб, який Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 р., № 259/2022 від 18.04.2022 р., № 341/2022 від 17.05.2022 р., № 573/2022 від 12.08.2022 р., № 757/2022 від 07.11.2022 р., № 58/2023 від 06.02.2023 р., № 254/2023 від 01.05.2023 р. продовжувався, в останнє з 5:30 20.05.2023 р. строком на 90 діб.

Ці укази були затверджені Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних законів України.

Частиною другою статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Таким чином ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Крім того, від ОСОБА_2 надійшла роздрукована фотокопія його заяви від 10.06.2023 р., у якій він просить всі судові провадження по справах не розглядати без його присутності, тому що він в даний час знаходиться у лавах ЗСУ, і поки йде війна і він там, то ніхто без нього не може приймати ніяких рішень, також судових (а. с. 87).

Аналогічна за змістом роздрукована фотокопія заяви від 28.07.2023 р. надійшла від ОСОБА_2 28.07.2023 р. (104).

У судовому засіданні Судом було поставлено на обговорення питання щодо зупинення провадження у справі.

Представник ОСОБА_1 проти зупинення провадження заперечив, посилаючись на те, що частина друга статті 252 Цивільного процесуального кодексу України забороняє зупиняти провадження у справах про визначення місця проживання дитини. Крім того, ОСОБА_2 може брати участь у справі через свого представника або викласти свою позицію письмово (подати відзив).

Суд зазначає, що, по-перше, стаття 252 Цивільного процесуального кодексу України регулює право суду зупинити провадження у справі, а не обов`язок, тому вже з цієї підстави її положення не можуть бути застосовані для вирішення питання зупинення провадження у справі тоді, коли таке зупинення є обов`язком суду (такий обов`язок регулюється статтею 251 Цивільного процесуального кодексу України).

По-друге, згідно з частиною другою статті 252 Цивільного процесуального кодексу України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

Тобто зазначена норма не надає Суду права зупиняти провадження у справі виключно про стягнення аліментів, зокрема, з підстави наявності спору про визначення місця проживання дитини, а не у справі про визначення місця проживання дитини.

Щодо посилання представника ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 може брати участь у справі через свого представника, Суд зазначає, що у будь-якому випадку це не має значення, оскільки наведене вище положення пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язує Суд зупинити провадження у разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, незалежно від наявності у, зокрема, сторони, представника.

Крім того, Суд має сумніви щодо можливості ОСОБА_2 через перебування на військовій службі по мобілізації укласти угоду на представництво його інтересів у цій справі.

З цих самих підстав викладення ОСОБА_2 своєї позиції у відзиві також є ускладненим, або, зважаючи на те, що він не має копії позовної заяви з доданими до неї документами, взагалі неможливим.

Також Суд зазначає, що наведені вищі заяви ОСОБА_2 не є оригіналами та не відповідають ряду вимог статті 183 Цивільного процесуального кодексу України.

Разом з тим, Суд вважає за можливе прийняти їх до уваги, зважаючи на те, що, поза розумним сумнівом, ОСОБА_2 , перебуваючи у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, об`єктивно позбавлений можливості подати оригінал письмової заяви, яка б відповідала вимогам статті 183 Цивільного процесуального кодексу України, або ж таку саму заяву в електронній формі, засвідчену (підписану) його електронним підписом або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

При цьому Суд наголошує, що ці заяви не мають значення для вирішення питання про зупинення провадження у справі, так як з наведеної вище норми пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України випливає, що провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, незалежно від наявності будь-яких заяв.

Підсумовуючи викладене, Суд вважає, що він зобов`язаний зупинити провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 2 частини першої статті 253 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Враховуючи наведене, Суд приходить до висновку, що провадження у справі має бути зупинено до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Керуючись статтями 251, 253 та 258 261 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Зупинити провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Корбут