Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/318/23

Провадження № 2/126/284/2023

"26" липня 2023 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Хабовець А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу загального провадження за позовом Комунального некомерційного підприємства «Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне некомерційне підприємство «Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди з тих підстав, що як стверджує, відповідач знаходиться в трудових відносинах з позивачем на посаді водія з 10.09.2020 і по даний час. 07.11.2021 близько 00:30 год. на а/д Р-08 6 КМ в с. Чуків Вінницького району Вінницької області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ-2105 д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Рено» моделі «Дастср» д.н.з. НОМЕР_2 , котрий є власністю позивача, під керуванням відповідача. По факту ДТП до Єдиного реєстру досудових слідувань кримінальне провадження було внесене за № 0000299 від 07.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідач в порушення вимог п. 14.6 (а) Правил дорожнього руху України здійснив обгін на перехресті, в подальшому допустивши зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2105». Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу№ 271/07-22 вартість відновлювального ремонту становить 555847 грн. 68 коп., відновлення транспортного засобу є недоцільним та він підлягає утилізації. Листом від 09.12.2022 позивачу було запропоновано відшкодувати шкоду позивачу залишкову вартість транспортного засобу станом на 07.11.2021 в розмірі 243455.41 грн., однак ОСОБА_1 відмовився відшкодовувати шкоду. Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача 243455.41 грн. матеріальної шкоди та понесені судові витрати по оплаті судового збору та проведення експертизи.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти позову, позовні вимоги не визнає повністю та просить відмовити в задоволенні позову повністю враховуючи наступне. Стверджує, що спірні правовідносини між сторонами витікають з відносин щодо спричинення шкоди роботодавцю працівником при виконані трудових обов`язків, що врегульовані нормами Кодексу Законів про Працю (далі КЗпП ) України. Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КЗпП України законодавцем встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов 'язків. Частиною другою вищевказаної статті встановлено, що при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно вимог ч. 1 ст. 132 КЗпП України визначено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Відповідно до вимог п.п. 2, 6 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами або якщо відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків. При цьому в ст. 138 КЗпП України законодавцем в імперативному порядку встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Пропуск вказаного ч. 3 ст. 233 КЗпП України строку для звернення до суду є підставою для відмови у позові. Дорожньо-транспортна пригода сталась 07.11.2021, що відображено у постанові про закриття кримінального провадження, а тому річний строк згідно зі ст. 233 ч.3 КЗпП України для звернення до суду для позивача почав свій відлік з 07.11.2021 року, тобто часу з якого виявлено порушення права позивача, а тому з урахуванням вищевикладених обставин позивач звернувся з позовом з порушенням строку, встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України, що має наслідком відмови позивачу у судовому захисті.

Відповідач звернувся до суду також із заявою про застосування позовної давності з тих підстав, що як стверджує, що згідно вимог ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Пропуск вказаного в ч. 3 ст. 233 КЗпП України строку для звернення до суду є підставою для відмови у позові. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкодй заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення до суду з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що встановлені ст.ст. 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Подібний висновок наведено й Верховним Судом України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-1263цс15 та Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 132/2083/16-ц (провадження № 61-7240св18). Дорожньо-транспортна пригода сталась 07.11.2021 року, що відображено у постанові про закриття кримінального провадження, а тому річний строк згідно ч.3 ст. 233 КЗпП України для звернення до суду для позивача почав свій відлік з 07.11.2021 року, тобто часу з якого виявлено порушення права позивача. Тому з урахуванням вищевикладених обставин позивач звернувся з позовом до суду з порушенням строку, встановленого ч.3 ст. 233 КЗпП України, що має наслідком відмову позивачу у судовому захисті. Просить повністю відмовити в задоволенні позову комунального некомерційного підприємства "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків у зв`язку зі спливом строку позовної давності, встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України.

Представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву, в котрій просить слухати справу без представника позивача, позов задоволити.

Представник відповідача адвокат Дудін Л.В. просить справу слухати без відповідача та без нього, в позові відмовити із-за пропуску строку позовної давності.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач знаходиться в трудових відносинах з позивачем на посаді водія з 10.09.2020 і по даний час. 07.112021 близько 00:30 год на а/д Р-08 6 КМ в с. Чуків Вінницького району Вінницької області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ-2105 д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Рено» моделі «Дастср» д.н.з. НОМЕР_2 , котрий є власністю позивача, під керуванням відповідача. По факту ДТП до Єдиного реєстру досудових слідувань кримінальне провадження було внесене за № 0000299 від 07.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідач в порушення вимог п. 14.6 (а) Правил дорожнього руху України здійснив обгін на перехресті, в подальшому допустивши зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2105».

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 271/07-22 вартість відновлювального ремонту становить 555847 грн. 68 коп., відновлення транспортного засобу є недоцільним та він підлягає утилізації.

Листом від 09.12.2022 позивачу було запропоновано відшкодувати шкоду позивачу залишкову вартість транспортного засобу станом на 07.11.2021 в розмірі 243455.41 грн.

Оскільки ці обставини визнаються учасниками справи, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, у відповідності з ч.1 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Статтею 132 КЗпП України встановлено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Статтею 134 КЗпП України передбачено, що вiдповiдно до законодавства працiвники несуть матерiальну вiдповiдальнiсть у повному розмiрi шкоди, заподiяної з їх вини пiдприємству, установi, органiзацiї, у випадках, коли:

1) мiж працiвником i пiдприємством, установою, органiзацiєю вiдповiдно до статтi 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договiр про взяття на себе працiвником повної матерiальної вiдповiдальностi за незабезпечення цiлостi майна та iнших цiнностей, переданих йому для зберiгання або для інших цiлей;

2) майно та iншi цiнностi були одержанi працiвником пiд звiт за разовою довiренiстю або за iншими разовими документами;

3) шкоди завдано дiями працiвника, якi мають ознаки дiянь, переслiдуваних у кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працiвником, який був у нетверезому станi;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зiпсуттям матерiалiв, напiвфабрикатiв, виробiв (продукцiї), в тому числi при їх виготовленнi, а також iнструментiв, вимiрювальних приладiв, спецiального одягу та iнших предметiв, виданих пiдприємством, установою, органiзацiєю працiвниковi в користування;

6) вiдповiдно до законодавства на працiвника покладено повну матерiальну вiдповiдальнiсть за шкоду, заподiяну пiдприємству, установi, органiзацiї при виконаннi трудових обов`язкiв;

7) шкоди завдано не при виконаннi трудових обов`язкiв;

8) службова особа, винна в незаконному звiльненнi або переведеннi працiвника на iншу роботу;

9) керiвник пiдприємства, установи, органiзацiї всiх форм власностi, винний у несвоєчаснiй виплатi заробiтної плати понад один мiсяць, що призвело до виплати компенсацiй за порушення строкiв її виплати, i за умови, що Державний бюджет України та мiсцевi бюджети, юридичнi особи державної форми власностi не мають заборгованостi перед цим пiдприємством.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивач не довів наявність обставин, згідно з якими відповідач, яка працівник Комунальне некомерційне підприємство «Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування» зобов`язаний нести повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну ним при виконанні своїх трудових обов`язків, позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в розмірі його середнього місячного заробітку.

Тому в цій частині позов є обгрунтований, підставний і такий, що підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Пропуск вказаного ч. 3 ст. 233 КЗпП України строку для звернення до суду є підставою для відмови у позові.

Дорожньо-транспортна пригода сталась 07.11.2021, що відображено у постанові про закриття кримінального провадження, а тому річний строк згідно ч.3 ст. 233 КЗпП України для звернення до суду для позивача почав свій відлік з 07.11.2021, тобто з часу з якого виявлено порушення права позивача.

Позивач же звернувся з позовом до суду тільки 06.02.2023.

Тому з урахуванням вищевикладених обставин позивач звернувся з позовом до суду з порушенням строку, встановленого ч.3 ст. 233 КЗпП України, що має наслідком відмову позивачу у задоволенні позову.

Оскільки позивачу відмовлено в позові, то і підстави, передбачені для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 132, 134, ч. 3 ст. 233 КЗпП України, ст.ст.1166, 1191 ч.1 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 83, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В позові Комунального некомерційного підприємства «Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків відмовити повністю з-за пропуску строку звернення до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Гуцол