Провадження № 2/369/35/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Світлак Ю. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 369/13666/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання неправомірним та скасування акта про реалізацію предмету іпотеки, постанови державного виконавця, акту державного виконавця за виконавчим провадженням № 44755364,-

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі ПАТ «Універсал Банк»), Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі Відділ ДВС) про визнання неправомірним та скасування акта про реалізацію предмету іпотеки, постанови державного виконавця, акту державного виконавця за виконавчим провадженням № 44755364.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 065-2008-172, за умовами якого кредитор надав боржнику грошові кошти у розмірі 73 000 швейцарських франків, а боржниця зобов`язувалася прийняти, належним чином використовувати та повернути кредитні кошти в порядку та строки, визначені договором, а також сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 9,95% річних, а підвищена відсоткова ставка становила 29,85% річних.

Умови договору не були виконані заявницею належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2013 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 709 995,09 грн.

На виконання вказаного рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області 17 грудня 2013 року було видано виконавчий лист.

На підставі виконавчого листа державним виконавцем відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції 05 вересня 2014 року було відкрите виконавче провадження ВП № 44755364.

Постановою державного виконавця від 06 листопада 2014 року накладено арешт на все майно, належне ОСОБА_1 , а в подальшому постановою від 29 вересня 2016 року призначено суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:100:0036.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 27 січня 2017 року вартість зазначеної земельної ділянки становить 276 200,00 грн.

Копію повідомлення про вартість вищевказаного нерухомого майна ОСОБА_1 отримала засобами поштового зв`язку у квітні 2017 року

Позивачка вважає, що оскільки у цьому повідомленні не було зазначено право на оскарження оцінки майна та строк на вчинення такої дії, то вона не була належним чином повідомлена про таке право, внаслідок чого не змогла у встановлений законом строк оскаржити вартість майна, в чому вбачає порушення своїх прав.

У подальшому звіт про оцінку майна був використаний державним виконавцем для реалізації нерухомого майна шляхом продажу на електронних торгах.

Позивач вважає, що звіт про оцінку майна виконаний з порушенням вимог чинного законодавства, вартість майна є заниженою та необ`єктивною.

Організатором прилюдних торгів було ДП «Сетам», торги було призначено на 16 серпня 2017 року. За результатами проведення електронних торгів, вони відповідно до протоколу № 279375 від 16 серпня 2017 року були визнані такими, що не відбулися у зв`язку з відсутністю цінових пропозицій учасників аукціону. Повторні торги були призначені на 29 вересня 2017 року, проте не відбулися в зв`язку з вимогою державного виконавця від 13 вересня 2017 року про припинення реалізації нерухомого майна.

28 листопада 2017 року позивачка отримала акт про реалізацію предмета іпотеки від 13 вересня 2017 року, а 01 грудня 2017 року постанову державного виконавця від 13 вересня 2017 року про передачу майна стягувачу.

Позивачка вказує, що за змістом вказаного акту майно, яке не було реалізоване шляхом продажу з електронних торгів, було передане стягувачу 29 серпня 2017 року за його заявою, в зв`язку з чим вважає, що майно було передане поза межами встановленого законом десятиденного строку.

Враховуючи вищенаведене, позивачка вважає, що були допущені державним виконавцем порушення під час передання майна стягувачу, на підставі чого просить суд:

1.визнати неправомірним та скасувати акт про реалізацію предмету іпотеки від 13 вересня 2017 року, складений головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області;

2.визнати неправомірним та скасувати постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 13 вересня 2017 року «Про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу» у виконавчому провадженні № 44755364;

3.визнати неправомірним та скасувати акт державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 13 вересня 2017 року «Про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу» у виконавчому провадженні № 44755364.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

29 травня 2018 року ПАТ «Універсал Банк» надало до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого посилається на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки дії державного виконавця відповідають вимогам закону в частині направлення боржнику за відомими йому адресами звіту про оцінку майна та передання такого майна на реалізацію після спливу строку на оскарження звіту. Також відповідач не визнає позовні вимоги стосовно пропуску десятиденного строку на залишення за собою нереалізованого майна, оскільки таку вимогу заявив державному виконавця у межах встановленого законом строку.

У відповіді на відзив від 09 липня 2018 року ОСОБА_1 посилається на те, що у разі несвоєчасного, у передбачений законом строку, повідомлення стягувачем про залишення за собою в рахунок боргу нереалізованого майна, таке майно в контексті вимог статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає поверненню боржнику та знімається з майна накладений арешт. Оскільки стягувачем не було вчасно вжито таких дій, то відповідачем було неправомірно прийняте рішення про передання майна стягувачу. Також позивач наполягає на тому, що звіт про оцінку майна не відповідає державним стандартам, оцінка майна є заниженою та необ`єктивною.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М. О. № 886 від 12 грудня 2018 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/13666/17 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2018 року, який проведений на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 липня 2018 року про відсторонення судді ОСОБА_3 від здійснення правосуддя, справу призначено судді Пінкевич Н. С.

Ухвалою від 12 листопада 2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області закрив підготовче провадження у справі, справу призначив до розгляду.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М. О. № 984 від 28 грудня 2020 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/13666/17 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2020 року, проведеного в зв`язку з перебуванням судді Пінкевич Н. С. у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, судді Фінагеєвій І. О. передано цивільну справу № 369/13666/17.

Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 05 січня 2021 року прийняв справу до розгляду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року замінено учасника справи з АТ «Універсал Банк» на ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

31 травня 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало до суду пояснення на письмову заяву, які мотивувало тим, що є неналежним відповідачем у справі, на підставі чого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності та за відсутності її представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явилося, в поясненнях на позовну заяву порушувало питання про розгляд справи за його відсутності.

Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи учасників справи, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

В провадженні відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області перебувало виконавче провадження № 44755364.

Постановою державного виконавця від 05 вересня 2014 року відкрите виконавче провадження № 44755364 на підставі виконавчого листа, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 17 грудня 2013 року на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2013 року у справі № 369/10808/13-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості (а. с. 140).

Постановою державного виконавця від 06 листопада 2014 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження (а. с. 143).

В процесі примусового виконання рішення суду державним виконавцем було вчинено дії для з`ясування необхідного обсягу майна боржника для задоволення вимог кредитора.

26 вересня 2016 року державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області склав акт про опис та арешт майна боржника, а саме земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:100:0036, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 154-155).

Постановою державного виконавця від 29 вересня 2016 року призначено експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (а. с. 156).

23 лютого 2017 року державним виконавцем отримано звіт від 27 січня 2017 року № 186 про експертну оцінку земельної ділянки (а. с. 157).

Копія вказаного висновку була направлена учасникам виконавчого провадження 03 березня 2017 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується відповідним супровідним листом та реєстром поштових відправлень (а. с. 158-159).

24 травня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування звіту про оцінку майна (а. с. 164 зворот).

11 липня 2017 року державним виконавцем надіслано до ДП «Сетам» заяву про реалізацію арештованого майна, а саме земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:100:0036, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 167).

23 серпня 2017 року державним виконавцем отримано лист ДП «Сетам» та протокол проведення електронних торгів № 279375, за змістом яких електронні торги з продажу земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:100:0036, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не відбулися (а. с. 171).

29 серпня 2017 року відповідно до штампу реєстрації вхідної кореспонденції державним виконавцем отримано заяву ПАТ «Універсал Банк» від 17 серпня 2017 року про залишення стягувачем нереалізованого майна за собою (а. с. 172).

На підставі вказаної заяви державним виконавцем було складено 13 вересня 2017 року акт про реалізацію предмета іпотеки та направлено його учасникам виконавчого провадження й організатору електронних торгів (а. с. 173).

Також 13 вересня 2017 року державним виконавцем направлено до ДП «Сетам» вимогу про припинення реалізації вищезазначеної земельної ділянки у зв`язку з поданням стягувачем заяви про залишення нереалізованого предмету іпотеки за собою на підставі вимог статті 49 Закону України «Про іпотеку (а. с. 174).

13 вересня 2017 року державним виконавцем було отримано ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування звіту про оцінку майна (а. с. 175-176).

16 жовтня 2018 року державним виконавцем прийнято постанову про зняття арешту з нерухомого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 (а. с. 186).

Отже, спірні правовідносини між учасниками справи склалися з приводу незаконності дій державного виконавця та порушення ним вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також Закону України «Про іпотеку» в контексті неправомірності відчуження належного боржнику ОСОБА_1 нерухомого майна, право власності за яким в ході проведення процедури реалізації перейшло до кредитора ПАТ «Універсал Банк».

Тобто вимоги щодо визнання дій державного виконавця незаконними заявляються саме у зв`язку з переходом права власності на майно до стягувача.

Правовідносини сторін регулюються Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а також Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог частини восьмої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» в ході примусового виконання рішення суду у разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За змістом частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Положенням частини сьомої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Початок процедури реалізації майна передбачає вчинення державним виконавцем заходів для визначення вартості майна.

Визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до вимог статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Стаття 49 Закону України «Про іпотеку» містить розширене тлумачення прав та обов`язків іпотекодержателів у разі визнання торгів такими, що не відбулися. За змістом цієї норми протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості майна. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так ОСОБА_1 переконана, що порушення її прав викликане неналежним виконанням державним виконавцем посадових обов`язків, внаслідок яких вона, не погоджуючись з проведеною оцінкою іпотечного майна, була позбавлена права оскаржити таку оцінку у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 також вважає, що державним виконавцем порушено вимоги законодавства, оскільки взято для реалізації звіт про оцінку майна, за змістом якого вартість майна є заниженою та необ`єктивною.

Відповідно до вищезазначених норм права боржник у разі незгоди з оцінкою майна може у передбаченому законом порядку оскаржити таку оцінку.

До матеріалів виконавчого провадження, копії якого містяться в матеріалах справи, додано копію ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування звіту про оцінку, який є однією з підстав заявлених у цій справі позовних вимог.

З інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що ухвалою від 18 жовтня 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області скаргу ОСОБА_1 залишив без розгляду в зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого скаржниці. Вказана ухвала у передбаченому законом порядку ОСОБА_1 не оскаржена та набрала законної сили.

Таким чином, позивачка скористалася своїм правом на оскарження дій державного виконавця з приводу оцінки іпотечного майна, водночас станом на час подання цієї позовної заяви, а саме станом на 08 грудня 2017 року, належним чином не виконала процесуальні обов`язки, внаслідок чого її скарга була залишена без розгляду.

Вищенаведені обставини спростовують посилання ОСОБА_1 на протиправність дій державного виконавця щодо нероз`яснення їй права на строк оскарження оцінки майна, що створило неможливість позивачці оскаржити у встановлений законом строк та у передбаченому законом порядку оцінку майна, з якою вона не погоджується.

Не заслуговують на увагу і посилання позивачки на те, що державним виконавцем було порушено порядок передання майна стягувачу в рахунок боргу, а саме вчинено такі дії без проведення других та третіх електронних торгів та поза межами встановленого законом 10-денного строку.

Так з матеріалів справи вбачається, що згідно з протоколом проведення електронних торгів № 279375 призначені на 16 серпня 2017 року електронні торги з реалізації іпотечної земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:100:0036, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не відбулися.

Матеріалами справи підтверджується, що листом від 17 серпня 2017 року стягувач повідомив державного виконавця про наміри залишити нереалізований предмет іпотеки за собою в рахунок погашення боргу. Відповідно до відмітки на копії листа про реєстрацію вхідної кореспонденції вказаний лист був отриманий відділом державної виконавчої служби 29 серпня 2017 року.

За правилами статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 124 ЦПК України встановлено, що перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно до Нормативів пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958, строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва) становлять Д+3, пріоритетної Д+2, де Д день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання, а 1, 2, 3, 4, 5 кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Матеріали справи не містять доказів на спростування того, що стягувачем заява про залишення за ним нереалізованого майна в рахунок погашення боргу була надіслана засобами поштового зв`язку поза межами встановленого законом десятиденного строку. Відмітка відділу державної виконавчої служби про реєстрацію вхідної кореспонденції не є беззаперечним доказом того, що таку заяву було надіслано стягувачем саме 29 серпня 2017 року до відділу державної виконавчої служби. Для надання об`єктивної оцінки вказаній обставині слід також враховувати нормативні строки пересилання поштового відправлення.

Так останній день 10-денного строку на подання заяви про залишення нереалізованого майна за стягувачем припав на 26 серпня 2017 року (субота), а отже в силу вимог частини третьої статті 124 ЦПК України переноситься на 28 серпня 2017 року (понеділок). Враховуючи термін пересилання поштової кореспонденції від стягувача до державного виконавця в межах області, суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних підстав стверджувати про пропуск стягувачем строку на подання заяви про залишення нереалізованого предмету іпотеки за собою. Водночас позивачкою не надано доказів на підтвердження факту пропуску стягувачем 10-денного строку на вчинення такої процесуальної дії, а суд в контексті вимог статей 12, 81 ЦПК України уповноважений розглядати справу в межах заявлених особою вимог та не може на підставі припущень стверджувати про наявність чи відсутність обставин, на які посилається особа, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Крім того, суд визнає необґрунтованими та такими, що не відповідають закону, посилання ОСОБА_1 на те, що нереалізоване іпотечне майно повинно бути передане стягувачу за його заявою виключно після проведення третіх електронних торгів, оскільки положення статті 49 Закону України «Про іпотеку» не містять імперативної вказівки на обмеження права іпотекодержателя заявити про намір залишити за собою нереалізований предмет іпотеки після проведення виключно третіх торгів, натомість диспозиція цієї статті передбачає можливість іпотекодержателя скористатися таким правом після перших, других чи третіх електронних торгів на вибір стягувача.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, а отже у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання неправомірним та скасування акта про реалізацію предмету іпотеки, постанови державного виконавця, акту державного виконавця за виконавчим провадженням № 44755364 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. О. Фінагеєва