Провадження № 2/369/2295/23
РІШЕННЯ

Іменем України

01.08.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей та сім`ї) Голосіївської РДА про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей та сім`ї) Голосіївської РДА про визначення місця проживання дитини.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18 вересня 2015 року, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 уклали шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено відповідний актовий запис №2660 та видано свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_4 .

Згодом життя з відповідачем погіршилося, оскільки стали проявлятися різниця характерів, вподобань та поглядів на сімейне життя. Позивач та відповідач втратили почуття любові один до одного, взаєморозуміння, не ведуть спільного господарства, не проживають разом, не мають спільного бюджету, одним словом їх взаємовідносини вичерпали себе.

Таким чином, протягом останнього часу шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі недоцільно, оскільки це суперечить інтересам позивача, оскільки у кожного з них склалось своє життя.

В спілкуванні з відповідачем позивач з`ясував, що він також вважає, що їх шлюб розпався остаточно і він також не має наміру його зберігати. Разом з тим, відповідач не бажає спільно з позивачем звертатись до суду з заявою про розірвання шлюбу і, взагалі, не бажає з цього приводу робити будь-яких активних дій, тому позивач і був вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Всі можливі спроби примирення з відповідачем вичерпали себе, такі «примирення» закінчувалися новими сварками та душевними стражданнями для кожного із сторін.

Дитина - громадянка України, весь цей час проживає разом із позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 . Після початку повномасштабного вторгнення рф в Україну переїхала із батьком в Польщу, де відвідувала дитячий садок, школу, зареєстрована в Польщі як біженець, має PESEL, отримує належні соціальні виплати.

Позивач має постійну роботу з фіксованим графіком (з 9:00 до 17:00 5 днів на тиждень) за трудовим договором, більша частина роботи з дому онлайн, тому позивач може спланувати свій графік відповідно до потреб дитини.

Позивач спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, добре ставиться до дітей. Дисциплінарних стягнень не має. Є учасником бойових дій.

При цьому він постійно слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї, у нього із донькою психологічний контакт, прив`язаність один до одного.

Позивач фактично прийняв у спадок 2-кімнатну квартиру в Києві, в якій проживали він і дитина до початку повномасштабного вторгнення. У квартирі створено умови належного виховання та розвитку дитини, позивач може забезпечити за місцем свого проживання турботу про дитину (задоволення її моральних, фізичних та матеріальних потреб, виховання, догляд, годування, лікування, навчання тощо), тобто здійснення комплексу немайнових та майнових обов`язків щодо дитини. На час перебування у Польщі ОСОБА_1 уклав договір оренди 1-кімнатної квартири, в безпосередньої близькості від якої знаходиться школа та поліклініка, які відвідувала ОСОБА_4 .

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, найкращим інтересам дитини. ОСОБА_4 , буде відповідати визначення її місця проживання разом з батьком. ОСОБА_1 .

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2022 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

До початку підготовчого засідання 16 січня 2023 року відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про визнання позову.

Ухвалою від 20 березня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У березні 2023 року Голосіївська районна державна адміністрація надіслала до суду висновок органу опіки і піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в судове засідання не з`явився. Суду подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Про розгляд справи повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Як вбачаєтсья з матеріалів справи, сторони у справі сторони по справі є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 31.03.2016 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві.

30.01.2023 року Києво-Святошинським районним судом Київської області №369/11412/22 було ухвалено рішення про розірвання шлюбу між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 18 вересня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2660. Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без змін.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами те, що після припинення спільного проживання сторін, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилась з батьком і проживає з ним за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді на запит служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, працівники служби у справах дітей Коростишівської міської ради здійснили виїзд за вказаною адресою у АДРЕСА_2 , обстежили умови проживання малолітньої. ОСОБА_4 , про що складено відповідний акт, та з`ясовано, що умови для проживання, виховання та розвитку дитини створені належним чином. Для малолітньої, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявна окрема кімната, спальне місце, облаштоване робоче місце для навчання, дитина навчається дистанційно. Наявні дитячі речі: іграшки, книги, шкільне приладдя, одяг та взуття відповідно до віку, статі та сезону.

Малолітня, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спостерігається в комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санігарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва, декларацію укладено батьком.

ОСОБА_1 , з лікарем-педіатром ОСОБА_5 .

Малолітня - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в першому класі школі І-ІІІ ступенів № 36 імені С.П. Корольова міста Києва.

ОСОБА_1 , надав підтверджуючі документи, з яких вбачається, що на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Згідно довідки завідувача відділу аспірантури та докторантури вищої школи Університету Григорія Сковороди, ОСОБА_1 , навчається в аспірантурі за освітньо-науковою програмою третього рівня вищої освіти, за спеціальністю Психологія, поведінкові науки, кваліфікація, доктор філософії в галузі психології, та має стабільний дохід, у вигляді щомісячної стипендії. За період роботи ОСОБА_1 , зарекомендував себе відповідальним та організованим дослідником, який займається своїм самовдосконаленням. Товариський, неконфліктний, за період навчання зарекомендував себе сумлінним та дисциплінованим аспірантом, який виконує індивідуальний план. ОСОБА_1 користується авторитетом серед аспірантів і науково-педагогічних працівників Університету.

Мати ОСОБА_2 , на даний час, з 2020 року проживає в Республіці Туреччина. За допомогою застосунку «VіЬег», матір у присутності посадових осіб служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, підтвердила, що вона подала до Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву про визнання позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини з батьком та не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з батьком - ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, про що вона зазначила у заяві до суду.

Згідно з висновком про визначення місця проживання дитини № 100-2528 від 10.03.2023 року орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні й мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавленні батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц .

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Як встановлено в ході судового розгляду жодного рішення з приводу визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 між сторонами не приймалось, угода між батьками щодо цього не укладалась.

На переконання суду, а також з огляду на характеристики обох батьків, забезпеченість житлом, моральні якості, відношення до дитини, а також зважаючи на вік дитини, - місцем проживання дитини на даний час доцільно визначити з її батьком - позивачем у справі.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, інтереси та вік дитини, а також те, що стороною відповідача не заперечувалась можливість визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення місця проживання ОСОБА_4 разом з батьком, оскільки це відповідає її інтересам та не порушує права сторін на їх участь у вихованні доньки.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей та сім`ї) Голосіївської РДА про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 грн (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Голосіївської РДА, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 58.

Суддя Тетяна ДУБАС