Справа № 333/4874/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Мала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С.,

за участю:

представника заявника - ОСОБА_2 ;

стягувача ОСОБА_3 ,

представника стягувача ОСОБА_4 ;

державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. (далі- Комунарського ВДВС), в якій просила визнати дії державного виконавця Рибалко О.С. Комунарського ВДВС у виконавчому провадженні № 70162175 неправомірними;скасувати постанови про накладення штрафу, постановлені державним виконавцем Рибалко О.С. Комунарського ВДВС у Виконавчому провадженні № 7016217 від 06. 06. 2023 року ; скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами постановлену державним виконавцем Рибалко О.С. Комунарського ВДВС у Виконавчому провадженні № 70162175 від 06. 06. 2023 року.

Скарга мотивована наступним. Так, на виконанні Комунарського ВДВС наявний виконавчий лист № 333/7631/21 Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16. 09. 2022 року провстановлення бабусі та дідусю ( ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ) графіку спілкування з онуком, один раз на місяць третя субота 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся.

10.06.2023 року Скаржнику стало відомо, а саме отримано рекомендованим листом постанову про накладення штрафу від 06. 06. 2023 року № 70162175. постанову про накладення штрафу від 06. 06. 2023 року № 70162175. постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 06. 06. 2023 року№ 701621 75.

Згідно постанови про накладення штрафу від 06. 06. 2023 року № 701621 75, відповідно акту державного виконавця від 24.05.2023 року боржником ОСОБА_1 не виконується рішення суду, у зв`язку з чим на боржника накладається штраф у подвійному розмірі згідно ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження». Накладено на боржника: ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн

Згідно постанови про накладення штрафу від 06. 06. 2023 року № 70162175, відповідно акту державного виконавця від 31.05.2023 року боржником ОСОБА_1 не виконується рішення суду, у зв`язку з чим на боржника накладається штраф у подвійному розмірі згідно cm. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження». Накладено на боржника: ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн

З об`єктивних причин з`явитися 24.05.2023 року 31.05.2023 року ОСОБА_1 разом із сином до Комунарського ВДВС для надання побачень ОСОБА_3 з онуком не мала можливості, оскількиза станом здоров`я ОСОБА_6 було рекомендовано пройти оздоровлення, у зв язку з цим з 19. 05. 2023 року дитина перебуває за межами міста Запоріжжя станом на сьогодні на профілактичному оздоровленні.

Державний Виконавець була завчасно повідомлена на електронну адресу про сімейні обставини - поважні причини не прибуття 24.05.2023 року 31.05.2023 року з дитиною на побачення, у зв`язку з перебуванням на оздоровленні.

Акти від 24.05.2023 року та від 31.05.2023 року Скаржник не отримувала.

Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 06. 06. 2023 року № 701621 75, постановлена неправомірно і є абсолютно не вмотивованою постановою.

Скаржник вважає, що підстави для постановлення зазначених постанов були відсутні, такі дії порушують права та інтереси Скаржника та дитини, а саме ОСОБА_1 повідомила державного виконавця Рибалко О.С. шляхом подання документів через канцелярію на електронну адресу, щодо перебування дитини на межами міста Запоріжжя.

Тобто повідомила поважні підстави у передбачені дні неможливості навідати дитину, з об`єктивних причин - відсутності у місті Запоріжжі.

ОСОБА_1 не чинила та не чинить перешкоди Стягувачу у спілкуванні та вихованні онука, дитина не бажає спілкуватися с бабою (дідом), що неодноразово було зафіксовано Державним виконавцем.

Державний виконавець раніше звернувся із заявою повідомленням - про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 cm. 382 КК України, відносно Боржника: ОСОБА_1 , однак зазначає, що кримінальне провадження № 0001413 дані про яке внесені до ЄРДР від 04. 10. 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 cm. 382 КК України, відносно Боржника: ОСОБА_1 не порушено, триває перевірка, щодо поданої заяви.

Однак, малолітнього ОСОБА_7 допитано у відділку поліції, де у присутності ОСОБА_1 та працівників поліції особисто повідомив чітко свою позицію, чому він не бажає спілкуватися з бабусею та дідом, а також з батьком. Особисто підписав протокол допиту від09.05.2023 року.

ОСОБА_1 вважає, що інтереси та психічний стан здоров`я дитини у цьому питанні є найголовнішим критерієм, можливо з часом у дитини з явиться бажання спілкуватися з бабою та дідом, батьком без будь якого нав язування та насилля.

Однак на сьогодні Боржнику доводиться за допомогою оздоровлення, прийняття дитиною відповідних медикаментів та проходження процедур відновлювати його психічний стан здоров`я, який погіршився у зв язку з нав язливими діями Стягувачів.

Вважає, що встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, накладення штрафів не сприяє нормальному, позитивному психологічному та емоційному стану дитині, а також обмеження прав Боржника, та стягнення штрафів - безпосередньо впливає на дитину та її інтереси і права.

Боржник не матиме можливості керувати транспортним засобом, а значить не зможе перевести дитину у безпечне місце у місті Запоріжжі чи вивести у екстрений момент дитину з міста Запоріжжя під час загострення воєнного стану.

Стягнення штрафів - грошових коштів з боржника, це також обмеження прав дитини, оскільки Батько дитини сплачує аліменти у розмірі 1200, 00 грн. на місяць, Боржник отримує заробітну плату 8500, 00 грн. на місяць, та якщо Державний виконавець буде регулярно піддавати Боржника безпідставним штрафам, це впливає на питання утримання дитини.

На сьогодні державний виконавець винесла постанови про накладення штрафів на загальну 41300, 00 грн., які Боржником оскаржені до суду, оскільки з їх постановленням та стягненням штрафів не погодився Боржник.

Отже, вказує, що у виконавчому провадженні відсутні підстави вважати, що Скаржник відмовилась надавати онука Стягувачам, у зв`язку з цим, вважати, що Заявник не виконує рішення суду, підстав немає.

Від стягувача ОСОБА_3 надійшло заперечення на скаргу, в якій вказує наступне. Так, 12 серпня 2022 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , встановлено графік побачень із онуком, ОСОБА_8 один раз на місяць третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся.

Під час судового розгляду справи №333/7631/21 ОСОБА_1 погодилась із запропонованим Органом опіки та піклування ЗМР по Комунарському району графіком спілкування дитини разом із бабусею та дідусем про, що у матеріалах справи є відповідна заява.

У подальшому ОСОБА_1 не дивлячись на те, що погодилась із запропонованим органом опіки та піклування графіком спілкування дитини із бабусею, дідусем, остання звернулась із апеляційною скаргою на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 12 серпня 2022 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 29.11.2022 року було відмовлено у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 12 серпня 2022 року.

У подальшому ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 12 серпня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 29.11.2022 року.

Ухвалою Верховного суду від 30 січня 2023 року у справі № 333/7631/21 було повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю підстав для касаційного оскарження.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 12 серпня 2022 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 15 квітня 2023 року було відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

У зв`язку із відмовою ОСОБА_1 виконувати рішення суду в добровільному порядку, вони вимушені були звернутись до Комунарського ВДВС із заявою про примусове виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/7631/21 від 12.08.2022 року.

Станом на сьогодні, ОСОБА_1 жодного разу не виконала рішення суду щодо усунення перешкод у спілкуванні із онуком, що підтверджується відповідними актами державного виконавця, рапортами щодо звернення до поліції, а також наявності зареєстрованого кримінального провадження за фактом невиконання рішення суду.

Окрім цього, ОСОБА_1 створює перешкоди у спілкуванні із дитиною і батькові, ОСОБА_9 .. Так, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа за позовом їх сина, ОСОБА_9 до ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у спілкуванні із сином, ОСОБА_8 , якого він, так як і вони, не бачив майже півтора роки.

Також зазначають, що станом на сьогодні в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя наявні п`ять скарг ОСОБА_1 на дії державного виконавця, тобто всі дії ОСОБА_1 спрямовані саме на невиконання рішення суду щодо усунення перешкод у спілкуванні із онуком.

У зв`язку із невиконанням рішення суду, а саме 24.05.2023 року, 31.05.2023 року, державним виконавцем було винесено дві постанови від 06.06.2023 року №70162175 про накладення штрафів відповідно до ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо неможливості з`явитись за вимогою державного виконавця 24.05.2023 року, 31.05.2023 року:

Так, ОСОБА_1 зазначає, що у неї з об`єктивних причин не було можливості з`явитися з 24.05.2023 року по 31.05.2023 року із сином до Комунарського ВДВС, оскільки за станом здоров`я ОСОБА_10 було рекомендовано пройти оздоровлення у зв`язку з чим дитина з 19.05.2023 року перебуває за межами міста Запоріжжя на профілактичному оздоровленні.

В підтвердження поважності нез`явлення за вимогою державного виконавця, Скаржник надає лише Довідку з рекомендаціями лікаря про оздоровлення дитини.

Натомість ОСОБА_1 не надала жодних належних доказів того, що дитина перебуває поза межами міста, або проходить у відповідному закладі необхідні процедури оздоровлення. Тобто, відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували поважність причин не з`явлення Боржника на вимогу державного виконавця.

Також, ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона зверталась до державного виконавця із заявою про відкладення виконавчих дій.

Не заслуговує на увагу й теза Боржниці про те, що їй нібито приходиться за допомогою оздоровлення, прийняття дитиною відповідних медикаментів та проходження невідомих процедур відновлювати психічний стан здоров`я дитини.

Наголошує, що жодних доказів в підтвердження існування зазначених обставин Боржниця не надає. Вважає, що вигадування надуманих діагнозів її онуку, спрямоване лише на невиконання рішення суду з метою обмеження будь-якого спілкування дитини із рідними.

До того ж, з наданих довідок слідує, що ОСОБА_8 встановлено звичайне ГРВІ, що є сезонним захворюванням, викликаними вірусами, що виключає причетність бабусі та дідусів до погіршення стану його здоров`я.

Щодо нібито небажання дитини бачитись із дідусем та бабусею:

ОСОБА_1 у скарзі зазначає, що дитина не бажає спілкуватись із дідусем та бабусею, що неодноразово було зафіксовано державним виконавцем.

Натомість зазначені обставини не відповідають дійсності, так, державним виконавцем в ході виконання рішення суду неодноразово встановлювалась саме не бажання матері виконувати рішення суду. Актом державного виконавця від 15.03.2023 року, копія якого була надана до матеріалів справи було зафіксовано, що під час зустрічі з нами, онук був зацікавлений у спілкуванні, проте, саме Позивач заборонила йому розмовляти із нами, увела дитину, і після цього більше жодного разу за встановленим графіком не приводила.

Також зазначає, що під час першої зустрічі із дитиною на вимогу державної виконавчої служби, дії державних виконавців були спрямовані на налагодження відносин між сторонами. Задля зняття напруженості, державними виконавцями була запропонована спільна прогулянка сторін разом із дитиною у парку. Проте, саме ОСОБА_1 почала поводити себе агресивно, створюючи конфлікту ситуацію та лякаючи дитину, а у подальшому викликала поліцію щодо нібито викрадення дитини представниками ВДВС.

Таким чином, саме Боржник, як особа під впливом та авторитетом якої перебуває дитина, створює такі умови за яких дитина перебуває у заляканому та напруженому стані. Вказані дії Позивачки спрямовані саме на нівелювання відповідного рішення суду щодо графіка спілкування дитини із бабусею.

Щодо посилання на протокол допиту малолітнього ОСОБА_8 , зазначає, що всупереч вимог ст.226 КПК України дитина була допитана без присутності психолога або педагога. Відповідно до ч. 1 ст.226 КПК України допит малолітньої або неповнолітньої особи проводиться у присутності законного представника, педагога або психолога, а за необхідності - лікаря.

Враховуючи викладене, вважає, що протокол допиту дитини не може бути належним та допустимим доказом, адже дитина під час допиту була під безпосереднім впливом своєї матері, яка нав`язує дитині свої негативне ставлення до них.

Щодо посилання ОСОБА_1 на застосування до неї заходів процесуального примусу:

Посилання на застосування до Боржниці заходів примусового виконання рішення суду у вигляді штрафів та тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, як на підставу порушення прав та інтересів дитини є необгрунтованим, адже саме Боржниця порушує права та інтереси дитини, а саме право на сімейне виховання. А заходи примусового виконання рішення суду є відповідним законим механізмом, який спрямований на виконання боржником відповідного рішення суду та не має жодного відношення до дитини.

Враховуючи викладене вважає, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця не підлягає задоволенню, адже в її обґрунтування ОСОБА_1 не надала жодних належних та допустимих доказів, скарга Боржниці ґрунтується лише на її не погодженні із необхідністю виконувати рішення суду щодо усунення перешкод у спілкуванні із дитиною

Від державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С.надійшов відзив на скаргу разом з копіями матеріалів виконавчого проваддження, в якому державний виконавець просить відмовити у задоволенні скарги за наступними обставинами.

Так, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №70162175 з примусового виконання виконавчого листа 333/7631/21 виданого 16.09.2022 Комунарським районим судом м. Запоріжжя, про встановлення бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_11 графіку спілкування з онуком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся.

18.05.2023 року державним виконавцем була надіслана вимога сторонам виконавчого провадження №70162175 в якій державний виконавець зобов`язав: 24.05.2023 року зобов`язую ОСОБА_1 , разом з сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , з`явитись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16 об 16:00 год. для надання побачення бабусі та дідусю з дитиною за рішенням суду. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному статтею 75 ЗУ «Про виконавче провадження». У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

24.05.2023 року державним виконавцем був складений акт, в якому зазначено, що боржником вимогу від 18.05.2023 щодо виконання рішення суду №333/7631/21 не виконано. Боржником ОСОБА_1 дитину ОСОБА_8 у встановлений час у виконавчому документі для побачення з бабусею ОСОБА_3 не надано. Боржник ОСОБА_1 надіслала на електрону пошту відділу протокол допиту неповнолітнього свідка від 09.05.2023р. та довідку від лікаря, в якій зазначено, що дитини одужала 18 травня 2023 року. Про причини невиконання вимоги державного виконавця від 18.05.2022 року боржником не було повідомлено.

У відповідності до статті 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження», 06.06.2023 року державним виконавцем у виконавчому провадженні №70162175 була винесена постанова про накладення штрафу згідно акту державного виконавця від 24.05.2023 року.

25.5.2023року державним виконавцем була надіслана вимога сторонам виконавчого провадження №70162175 в якій державний виконавець зобов`язав: 31.05.2023 року зобов`язую ОСОБА_1 , разом з сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , з`явитись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16 об 16:00 год. для надання побачення бабусі та дідусю з дитиною за рішенням суду. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному статтею 75 ЗУ «Про виконавче провадження». У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

31.05.2023року державним виконавцем був складений акт в якому зазначено, що боржником вимогу від 25.05.2023 щодо виконання рішення суду №333/7631/21 не виконано. Боржником ОСОБА_1 дитину ОСОБА_8 у встановлений час у виконавчому документі для побачення з бабусею ОСОБА_3 не надано. Боржник ОСОБА_1 надіслала на електрону пошту відділу довідку від лікаря, в якій зазначено, що дитина ОСОБА_1 хворіла в період з 09.05.2023 по 18.05.2023 року. Про причини невиконання вимоги державного виконавця від 25.05.2022 року боржником не було повідомлено.

У відповідності до статті 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження», 06.06.2023 року державним виконавцем у виконавчому провадженні №70162175 була винесена постанова про накладення штрафу згідно акту державного виконавця від 31.05.2023 року.

Згідно частини 4 статті 64-1 Закону України Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Згідно вищевказаного, та ураховуючи регулярне злісне ухилення від виконання рішення суду боржником ОСОБА_1 , державним виконавцем 06 червня 2023 року було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що у неї з об`єктивних причин не було можливості з`явитися 24.05.2023 року із сином до Комунарського ВДВС , оскільки за станом здоров`я ОСОБА_10 було рекомендовано пройти оздоровлення, у зв`язку з чим дитина з 19.05.2023 року перебуває за межами міста Запоріжжя на профілактичному оздоровленні.

В підтвердження поважності нез`явлення за вимогою державного виконавця, скаржник надає лише Довідку з рекомендаціями лікаря про оздоровлення дитини.

Натомість ОСОБА_1 не надала жодних належних доказів того, що дитина перебуває поза межами міста, або проходить у відповідному закладі необхідні процедури оздоровлення. Тобто, відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували поважність причин нез`явлення боржника на вимогу державного виконавця.

Окрім того, відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Згідно зч. 1-3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Так, ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона зверталась до державного виконавця із заявою про відкладення виконавчих дій. Оскільки письмової заяви про відкладення виконавчих дій від ОСОБА_1 не надходили, остання не надала державному виконавцю докази поважності невиконання рішення суду, вважає, що скарга Боржника на дії державного виконавця є безпідставною.

Крім того, ОСОБА_1 у скарзі зазначає, що дитина не бажає спілкуватись із дідусем та бабусею, що неодноразово було зафіксовано державним виконавцем.

Натомість зазначені обставини не відповідають дійсності, так як, державним виконавцем в ході виконання рішення суду неодноразово встановлювалась саме небажання матері виконувати рішення суду. Актом державного виконавця від 15.03.2023 року, копія якого була надана до матеріалів справи було зафіксовано, що під час зустрічі з бабусею та дідусем, онук був зацікавлений у спілкуванні, про те, саме Позивач заборонила йому розмовляти із бабусею та дідусем, забрала дитину, і після цього більше жодного разу за встановленим графіком не приводила.

Також зазначає, що під час першої зустрічі з дитиною на вимогу державного виконавця, дії останього були спрямовані на налагодження відносин між сторонами. Задля зняття напруженості, державним виконавцем була запропонована спільна прогулянка сторін разом з дитиною у парку. Проте, саме ОСОБА_1 почала поводити себе агресивно, створюючи конфліктну ситуацію лякаючи дитину, а у подальшому викликала поліцію, щодо нібито викрадення дитини представниками ВДВС. Таким чином, саме Боржник, як особа під впливом та авторитетом якої перебуває дитина, створює такі умови за яких дитина перебуває у заляканому та напруженому стані. Вказані дії Позивачки спрямовані саме на нівиконання відповідного рішення суду щодо графіка спілкування дитини з бабусею ОСОБА_3 та дідусем ОСОБА_5 ..

Щодо посилання на протокол допиту малолітнього ОСОБА_8 , зазначає, що всупереч вимог ст.226 КПК України дитина була допитана без присутності психолога або педагога. Відповідно до ч. 1 ст.226 КПК України допит малолітньої або неповнолітньої особи проводиться у присутності законного представника, педагога або психолога, а за необхідності-лікаря.

Враховуючи викладене, вважає, що протокол допиту дитини не може бути належним та допустимим доказом, адже дитина під час допиту була під безпосереднім впливом своєї матері, яка нав`язує дитині своє негативне ставлення до стягувачів.

Отже, згідно вищевикладеного, зазначає, що підстави для скасування наступних постанов: постанови про накладення штрафів від 06.06.2023 та постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 06.006.2023 у виконавчому провадженні №70162175, відсутні. Вищевказані постанови були винесені державним виконавцем згідно чинних норм законодавства не порушуючи та керуючись Законом України «Про виконавче провадження». Всі дії державного виконавця проводились в межах чинного законодавства, які є відповідною правомірною процедурою для досягнення виконання рішення суду, від якого боржник ОСОБА_1 регулярно та злісно ухиляється, шляхом постійної подачі відповідних скарг та позовів.

Просить у задоволені Скарги ОСОБА_1 відмовити.

В судовому засіданні представник заявника- адвокат Дерев`янко І.О. підтримала скаргу за обставинами, в ній викладеними. Зазначила, що після хвороби (з 09.05.2023 до 18.05.2023), з травня 2023 і на теперішній час дитина перебуває у другої бабусі в селі Синельниківського району, на оздоровленні, як рекомендовано лікарем. Вважає, що дії стягувача обумовлені розподілом майна між батьками дитини.

Стягувач ОСОБА_3 , її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на обставини, зазначені у запереченнях.

Державний виконавець Комунарського ВДВС Рибалко О.С. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на скаргу.

Відповідно до положень ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши учасників судового процесу, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На виконанні у Комунарському ВДВС перебуває виконавче провадження №70162175 з примусового виконання виконавчого листа 333/7631/21 виданого 16.09.2022 Комунарським районим судом м. Запоріжжя, про встановлення бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_11 графіка спілкування з онуком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся.

18.05.2023 року державним виконавцем була надіслана вимога сторонам виконавчого провадження №70162175 в якій державний виконавець зобов`язав: 24.05.2023 року зобов`язую ОСОБА_1 , разом з сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , з`явитись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16 об 16:00 год. для надання побачення бабусі та дідусю з дитиною за рішенням суду. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному статтею 75 ЗУ «Про виконавче провадження». У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

24.05.2023 року державним виконавцем був складений акт в якому зазначено, що боржником вимогу від 18.05.2023 щодо виконання рішення суду №333/7631/21 не виконано. Боржником ОСОБА_1 дитину ОСОБА_8 у встановлений час у виконавчому документі для побачення з бабусею ОСОБА_3 не надано. Про причини невиконання вимоги державного виконавця від 18.05.2022 року боржником не було повідомлено.

6.6.2023року державним виконавцем у виконавчому провадженні №70162175 була винесена постанова про накладення штрафу згідно акту державного виконавця від 24.05.2023 року.

25.5.2024року державним виконавцем була надіслана вимога сторонам виконавчого провадження №70162175 в якій державний виконавець зобов`язав: 31.05.2023 року зобов`язую ОСОБА_1 , разом з сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , з`явитись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16 об 16:00 год. для надання побачення бабусі та дідусю з дитиною за рішенням суду. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному статтею 75 ЗУ «Про виконавче провадження». У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

31.5.2023року державним виконавцем був складений акт в якому зазначено, що боржником вимогу від 25.05.2023 щодо виконання рішення суду №333/7631/21 не виконано. Боржником ОСОБА_1 дитину ОСОБА_8 у встановлений час у виконавчому документі для побачення з бабусею ОСОБА_3 не надано. Боржник ОСОБА_1 повідомила, що виїзжає з дитиною з міста Запопріжжя, що не є підставою для невиконання рішення суду.

6.6.2023року державним виконавцем у виконавчому провадженні №70162175 була винесена постанова про накладення штрафу згідно акту державного виконавця від 31.05.2023 року.

06 червня 2023 року державним виконавцем було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Щодо вимог про визнання неправомірності дій державного виконавця щодо винесення постанов від 06.06.2023 про накладення штрафів та їх скасування суд зазначає наступне.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, провадження № 14-580цс19, зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012, провадження № 14-37цс21, викладено правовий висновок, що скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні частини другої статті 63 Закону, яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному частиною другою статті 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.

Щодо оскарження постанов виконавців про стягнення інших штрафів, не пов`язаних з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, зазначено, що такі скарги розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Поняття штрафу, вжите у частині другій статті 74 Закону, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, і його стягнення проводиться на користь держави, тому вимоги щодо оскарження підстав накладення таких штрафів розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Законом справи про оскарження постанов виконавців про стягнення штрафів віднесено до розгляду адміністративного суду.

Згідно зі статтею 74 Закону юрисдикція спорів щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

За правилами адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, у тому числі постанов державного виконавця про стягнення штрафів.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 липня 2019 року у справі № 879/2/18, провадження № А/9901/8/19, від 03 березня 2020 року у справі № 850/8/19, провадження № А/9901/19, № А/9901/274/19, від 20 квітня 2021 року у справі № 850/1/20, провадження № А/9901/5/21, від 08 червня 2022 року у справі № 758/15223/17, провадження № 61-15712св20.

Отже, постанова державного виконавця про накладення штрафу на боржника, з якими останній не погоджується, можуть бути оскаржені ним до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, а не шляхом подання скарги на дії виконавця в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 338/966/20, від 30 листопада 2022 року у справі № 640/14282/19.

З урахуванням зазначених норм права, вимоги скарги в цій частині підлягають оскарженню та розгляду в порядку адміністративного судочинства та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

На підставі вищезазначеного, провадження у справі в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., щодо винесення постанов про накладення штрафів у виконавчому провадженні № 70162175 від 06 червня 2023 року та їх скасування підлягає закриттю як таке, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналізуючи доводи заявника стосовно визнання неправомірними дій державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 70162175 від 06 червня 2023 року та її скасування, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили. У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

У рішеннях по справах «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia) від 07 травня 2002 p., заява № 59498/00, п.40; «Ясіуньєне проти Литви» (Jasibiniean v. Lithuania) від 06 березня 2003 p., заява № 41510/98, п. 45. Суд звертає увагу на свою практику, де неможливість для заявника домогтися виконання рішення на його чи її користь становить втручання у право на мирне володінням майном, як вказано у першому реченні пункту першого статті 1 Першого протоколу.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»,

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення:

1.За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2.У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3.Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Згідно статті 64-1 Зкону України «Про виконавче провадження»

Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною:

1.Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

2.Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

3.У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

4.У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

5.У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

6.Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

7.Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі

1.У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

2.У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту 9 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

-проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

-викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають

виконавчому провадженні;

-накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно пункту 9 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, при кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зазначає, що у неї з об`єктивних причин не було можливості з`явитися 24.05.2023 та 31.05.2023 року із сином до Комунарського ВДВС, оскільки за станом здоров`я ОСОБА_10 було рекомендовано пройти оздоровлення, у зв`язку з чим дитина з 19.05.2023 року перебуває за межами міста Запоріжжя на профілактичному оздоровленні, а саме: у бабусі в селі в Синельниківському районі.

В підтвердження поважності нез`явлення за вимогою державного виконавця, скаржник надіслала на електронну пошту відділу повідомлення про виїзд дитини за межі міста Запоріжжя та довідку від лікаря, в якій зазначено, що дитина ОСОБА_12 хворів в період з 09.05.2023 по 18.05.2023 року, рекомендовано оздоровлення дитини.

Натомість ОСОБА_1 не надала жодних належних доказів того, що дитина перебуває поза межами міста або проходить у відповідному закладі необхідні процедури оздоровлення. Тобто, відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували поважність причин нез`явлення боржника на вимогу державного виконавця. Тобто, про причини невиконання вимоги державного виконавця від 25.05.2022 року боржником не було повідомлено.

Не надані такі докази і в судовому засіданні.

Також, ОСОБА_1 у скарзі зазначає, що дитина не бажає спілкуватись із дідусем та бабусею, що неодноразово було зафіксовано державним виконавцем. Як на підставу для невиконання вимоги виконавця про з`явлення 24.05.2023 та 31.05.2023 року із сином до Комунарського ВДВС, ОСОБА_1 також надіслала на електронну пошту державного виконавця відділу протокол допиту неповнолітнього свідка від 09.05.2023р.

Однак, даний протокол допиту семирічної дитини, допитаної в присутності матері не є доказом поважності причин невиконання рішення суду.

Окрім того, ОСОБА_1 не зверталась до державного виконавця із заявою про відкладення виконавчих дій, як передбачено ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, встановлені судом обставини справи свідчать, що дії державного виконавця з винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 70162175 від 06 червня 2023 рокуузгоджуються із вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, суд не знаходить законних підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 70162175 від 06 червня 2023 року та її скасування.

Керуючись статтями 255, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження в частині вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., щодо винесення постанов про накладення штрафів у виконавчому провадженні № 70162175 від 06 червня 2023 року та їх скасування - закрити.

В задоволенні скарги в іншій частині, а саме: про визнання неправомірними дій державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 70162175 від 06 червня 2023 року та її скасування відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено 27.07.2023.

Суддя: Ю.В. Ковальова