Справа № 279/6200/22
провадження №2/562/485/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"31" липня 2023 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

учасники справи: представник відповідача-адвокат Прокопчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У поданій 08 грудня 2022 року в суд позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/6 частки його заробітку на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно. З 14 лютого 2015 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , на користь якої сплачує за рішенням суду від 07 жовтня 2022 року аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно. Відносини між ним і ОСОБА_3 псуються та вони періодично проживають окремо один від одного. На даний час на дітей він сплачує половину свого доходу та після всіх відрахувань йому недостатньо для утримання самого себе. У зв`язку з такою зміною його матеріального стану загальний розмір стягуваних з нього аліментів підлягає зменшенню.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 травня 2023 року клопотання відповідача ОСОБА_2 було задоволено та дану цивільну справу передано на розгляд Здолбунівського районного суду Рівненської області.

Відзив на позов відповідач ОСОБА_3 не подавала.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 просить в задоволені позову відмовити, мотивуючи тим, що їх повнолітній син ОСОБА_4 є інвалідом 1 групи, потребує постійного догляду та значних матеріальних витрат на його утримання, що зумовлено і її власною хворобою. Самостійно доглядати за сином позивач не бажає, хоча має таку можливість. Доказів окремого проживання з ОСОБА_3 позивач не навів, а стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_5 умисно здійснено для штучного створення підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 позивач не подавав.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Прокопчук М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить в задоволені позову відмовити.

Позивач та відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило.

Згідно поданих заяв позивач позов підтримує повністю, а відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не заперечує не визнає, просять розглянути справу без їх участі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, показання свідка, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у визначений ст.181 СК України спосіб виконання цього обов`язку.

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно положень ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року в справі №562/1670/22 з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх повнолітньої непрацездатної дитини-інваліда І групи ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 11 серпня 2022 року та довічно.

07 жовтня 2022 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області в справі №279/3953/22 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Положення частини 1 ст.192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З роз`яснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів.

З довідки №63, виданої КНП «Коростенська ЦРЛ Ушомирської сільської ради» вбачається, що ОСОБА_1 працює завідувачем відділення - лікар-акушер-гінеколог та його середньомісячний дохід за період з лютого по липень 2022 року становить 24316,76 грн.

Указане вище рішення суду від 26 вересня 2022 року мотивоване наявністю тяжкого психічного захворювання ОСОБА_4 , який є інвалідом з 1 групи з дитинства, визнаний недієздатним, щодня потребує багато коштів на лікування, догляд та при ухвалені цього рішення судом враховувалися викладені у відзиві на позов доводи ОСОБА_1 про наявність на його утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

А тому покликання позивача в цій справі на утримання ще однієї дитини на думку суду не є достатньою підставою для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, оскільки вказаний факт мав місце на час ухвалення рішення та не доводить зміни його матеріального стану і не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, який не є завищеним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив потребу в значних коштах на утримання ОСОБА_4 та витрачання власних коштів на останнього через недостатність отримуваних аліментів.

За матеріалами справи позивач зареєстрований та проживає в одній квартирі спільно з дружиною ОСОБА_3 , проте, належних та допустимих у розумінні ст.ст.77-78 ПК України доказів несення додаткових витрат у зв`язку проживанням окремо від дружини та про їх розмір, що могло впливати на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, позивач не надав.

А відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-273, 351 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 02 серпня 2023 року.

Суддя: