Справа №638/8766/23
Провадження № 6/638/305/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м.Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Тесліквої І.І.,

за участю секретаря Кисловської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в залі суду подання головного державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Харіної Ярослави Ігорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

встановив:

Головний державний виконавець Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Харіна Я.І. звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адреою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , закордонний паспорт НОМЕР_2 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання покладених на нього зобов`язань фінансового характеру.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження №72296676 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 заборгованостей на користь держави та АТ КБ «Приват Банк» на загальну суму 318918,48 грн., виконавчого збору на суму 31976,39 грн. та витрат виконавчого провадження на суму 1000,00 грн. Всього 351894,87 грн.

Постанови про відкриття виконавчих проваджень були направлені сторонам виконавчих проваджень для відома та виконання рекомендованими відправленнями.

Згідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Згідно повідомлення АТ «Укрпошта», рекомендоване відправлення, направлене на адресу боржника, було повернуто до органу ДВС у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

В межах ЗВП державним виконавцем було винесено постанови про арешт майна боржника, відомості про що внесено до відповідних Державних реєстрів обтяжень.

Згідно відповіді Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржника, інформація стосовно боржників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутні.

Згідно відповіді Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установ, платник податків з таким податковим номером перебуває на обліку в органах ДПС та має відкриті рахунки у низці банківських установ.

В межах ЗВП державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої було направлено до банківських установ для виконання та сторонам виконавчого провадження до відома. Згідно отриманої через електронний документообіг інформації, у боржника відсутні кошти на рахунках.

Згідно інформації МВС, за боржником зареєстровано 8 транспортних засобів, які постановою від 24.11.2020 були оголошені у розшук. На теперішній час встановити місцезнаходження жодного авто не виявилось можливим, розшук триває.

19.07.2023 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого встановлено, що боржник за місцем свої реєстрації е проживає, т.я. виїхав зі своєю родиною до Німеччини на невизначений строк, зрідка приїздить додому та має намір залишитися за кордоном, про що складено відповідний акт державного виконавця.

Отримана інформація підтверджується повідомленням Державної прикордонної служби від 22.06.2023, згідно якої ОСОБА_1 востаннє перетнув державний кордон України 27.11.2022 та наразі перебуває за її межами.

Неспростовним доказом обізнаності боржника про відкриття відносно нього виконавчі провадження є звіт про здійснені відрахування та виплати з його колишнього місця роботи, в примітках якого зазначено, що за заявою самого боржника утримання проводились у розмірі 100% його доходу. Зазначені утримання були проведені лише протягом 2-х місяців 2020 року.

В продовж майже 3-х років жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду та інших органів (посадової особи), боржник не здійснює; наміру сплачувати заборгованість не має.

Державний виконавець зазначає, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, у зв`язку з чим подання просив задовольнити.

Судом вживались заходи для виклику у судове засідання державного виконавця, з метою забезпечення його участі у судовому засіданні, разом з тим державним виконавцем подано заяву про розгляд подання за відсутності державного виконавця.

Із урахуванням того, що подання повинно бути розглянуто судом негайно, а матеріали справи містять копії виконавчого провадження ЗВП №72296676, суд вважає за можливе розглянути подання без участі державного виконавця.

Розглянувши подання, суд дійшов до висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні в Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження №72296676 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 заборгованостей на користь держави та АТ КБ «Приват Банк» на загальну суму 318918,48 грн., виконавчого збору на суму 31976,39 грн. та витрат виконавчого провадження на суму 1000,00 грн. Всього 351894,87 грн.

Повноваження суду щодо вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України визначені статтею 441 ЦПК України, відповідно до якої, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності (ст. 12 ЦПК).

Кожна сторона повинна довести обставини, на які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Особливістю даної категорії справи є та обставина, що питання щодо обмежень у праві виїзду боржника за межі України вирішується без участі боржника, за участю державного (приватного) виконавця, який звертається з поданням, та на підставі тих доказів (матеріалів виконавчого провадження), які підтверджують обґрунтованість зазначених у поданні вимог.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Окрім іншого, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

В поданні державним виконавцем не обґрунтовано, в чому саме, є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 "Свобода пересування" Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме виконанню рішень суду та інших органів.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 7. абз. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1ЦПК, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Із аналізу вказаних вище норм чинного законодавства, а також роз`яснень судів вищої інстанції, зокрема роз`яснень ВСУ, викладений у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», можна зробити висновок, що під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Не піддаючи сумніву ту обставину, що державний виконавець дійсно вживає передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи з метою виконання рішення суду про стягнення заборгованості, суд приходить до висновку про недоведеність державним виконавцем зазначеного у поданні доводу про ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Надані державним виконавцем суду матеріали подання не свідчать про наявність підстав для його задоволення, а обмеження у праві виїзду за межі України зможе забезпечити ефективне виконання такого зобов`язання.

До того ж, державним виконавцем не здійснено всіх заходів щодо перевірки майнового стану боржника, так державним виконавцем не перевірено чи зареєстровано за боржником право власності на нерухоме майно. Крім того, суду не надано докази того, що державним виконавцем передано для виконання у відповідні органи постанову про розшук майна боржника від 24.11.2020 щодо транспортних засобів боржника.

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як захід забезпечення виконання судового рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, ст.33 Конституції України, пунктами 8, 15.5 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні головного державного виконавця Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Харіної Ярослави Ігорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.І.Теслікова