Справа № 274/1777/23 Провадження № 2/0274/788/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
01.08.23 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомАкціонерного товариства "Універсал Банк", представником якого є Мєшнік К.І.,
доОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
простягнення заборгованості,
Акціонерне товариство Комерційний банк "Універсал Банк" (далі Банк) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 20 118,42 грн., посилаючись на те, що між ними 16.01.2020 р. укладено договір про надання банківських послуг, на виконання умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти, проте остання зобов`язання з повернення цих коштів належним чином не виконує, через що має заборгованість у зазначеному розмірі.
ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що додані Банком до позовної заяви документи не підтверджують наявність між ними кредитних правовідносин та наявність в неї заборгованості перед Банком, Банком не дотримано порядок дострокового стягнення заборгованості.
Судом з`ясовано, що 16.02.2020 р. ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (далі Заява), надану Банком (а. с. 11).
Як вбачається зі змісту Заяви, ОСОБА_1 погодилася, що Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням договору вона підтверджує, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
Проти цих обставин ОСОБА_1 не заперечила.
Суд погоджується з доводами ОСОБА_1 , що додані Банком до позовної заяви документи не підтверджують наявність між ними кредитних правовідносин та наявність в неї заборгованості перед Банком.
Разом з тим, до відповіді на відзив Банком додано довідку від 24.05.2023 р. про наявність рахунку, довідку від 24.05.2023 р. розмір встановленого кредитного ліміту, з яких вбачаться, що ОСОБА_1 відкрито рахунок типу "Чорна картка", видано платіжну картку № НОМЕР_1 , яка активна до 07/24, за цією карткою були встановлені наступні кредитні ліміти: 18.01.2020 р. 5 000,00 грн. та 10 000,00 грн., 14.06.2020 р. 20 000,00 грн., 30.08.2022 р. 18 990,00 грн. (а. с. 65, 66)
Крім того, до відповіді на відзив Банком додано рух коштів по картці від 24.05.2023 р., який містить інформацію по картці № НОМЕР_1 , за період з 16.01.2020 р. по 13.12.2022 р.,з якого вбачається отримання ОСОБА_1 кредитних коштів від Банку (а. с. 61 64).
До позовної заяви Банку додано витяг з тарифів за карткою "Чорна картка" (а. с. 25 26) та паспорт споживчого кредиту "Чорної картки" (а. с. 27 29), примірники яких, як вбачається зі змісту Заяви, отримала ОСОБА_1 у мобільному додатку.
ОСОБА_1 не подано доказів, що ці документи відрізняються від тих, які були отримані нею у мобільному додатку.
При цьому Суд враховує, що ОСОБА_1 , заперечуючи проти позову, не посилається на неотримання нею від Банку кредитних коштів, її заперечення зводяться до ненадання Банком доказів на підтвердження цієї та інших обставин.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).
Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що між Банком та ОСОБА_1 16.01.2020 р. було укладено договір про надання банківських послуг, на виконання умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти на умовах, визначених тарифом за карткою "Чорна картка" та Паспортом споживчого кредиту "Чорної картки".
Як вбачається з руху коштів по картці від 24.05.2023 р., який містить інформацію по картці № НОМЕР_1 , за період з 16.01.2020 р. по 13.12.2022 р., та розрахунку заборгованості за договором від 16.01.2020 р., ОСОБА_1 зобов`язань за договором від 16.01.2020 р. надання банківських послуг належним чином не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість станом на 13.12.2022 р. у розмірі 20 118,42 грн. (а. с. 8 10, 61 64).
Будь-яких доказів на спростування цих обставин, зокрема, що розрахунок не відповідає умовам, визначених тарифом за карткою "Чорна картка" та Паспортом споживчого кредиту "Чорної картки", ОСОБА_1 не подала.
Щодо посилання ОСОБА_1 не порушення Банком вимоги частини четвертої статті 16 Закону України "Про споживче кредитування".
Цією нормою передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Тобто ця норма підлягає застосуванню за умови, якщо Банк звертається з позовом про дострокове стягнення заборгованості за договором від 16.01.2020 р. про надання банківських послуг .
Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що позов Банку є позовом про дострокове стягнення заборгованості за договором від 16.01.2020 р. про надання банківських послуг.
Більше того, з розрахунку заборгованості за договором від 16.01.2020 р. випливає, що заборгованість, яку просить стягнути Банк, а саме 20 118,32 грн., станом на 11.11.2022 р. являла собою залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а. с. 8 10), тобто позов Банку є позовом про стягнення простроченої заборгованості.
За таких обставин Суд вважає, що посилання ОСОБА_1 не порушення Банком вимоги частини четвертої статті 16 Закону України "Про споживче кредитування" є безпідставним, оскільки заборгованість, яку просить стягнути Банк, є простроченою.
Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку про задоволення позову Банку.
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_1 на користь Банку у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 2 684,00 грн. (сплачений за подання позовної заяви судовий збір, а. с. 5, 6),
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 2 684,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут