ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними щодо невиплати спадщини та зобов`язання вчинити певні дії (виплатити недоотриману пенсію, яка є спадковим майном),-

ВСТАНОВИВ:

31.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся через свого представника адвоката Чернишова А.В. до суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними щодо невиплати спадщини та зобов`язання вчинити певні дії (виплатити недоотриману пенсію, яка є спадковим майном), посилаючись на те, що після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 став спадкоємцем майна, яке належало спадкодавці, а саме недоотримана пенсія. При зверненні до відповідача отримано відмову у виплаті коштів, чим порушено права позивача. Як зазначає представник, оскільки відповідач відмовляється виплатити позивачу недоотриману спадкодавицею пенсію, вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав на отримання належного їм спадкового майна.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2021року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

23.06.2022 року від відповідача надійшов Відзив на позовну заяву де відповідач позовні вимоги не визнав та вважав їх такими, що не підлягають до задоволення, оскільки у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Позивача (спадкоємця) дані паспорта не відповідають даним паспорта які надані представником Позивача.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.07.2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними щодо невиплати спадщини та зобов`язання вчинити певні дії закрито у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Київського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 28.02.2023 року, ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.07.2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.03.2023 року, справа передана до провадженні головуючого судді Ковалевської Л.М.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2023 року самовідвід, заявлений головуючим суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевською Л.М. від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними щодо невиплати спадщини та зобов`язання вчинити певні дії (виплатити недоотриману пенсію, яка є спадковим майном) - задоволено. Передано справу № 381/3118/21 для вирішення питання про визначення іншого судді для її розгляду в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2023 року, визначено головуючу суддю Соловей Г.В.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, на електронну пошту суду надіслав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача не з`явився, повідомлялись вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При розгляді письмових матеріалів справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено Свідоцтвом про смерть виданим 25.02.2021 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), серії НОМЕР_1 та зроблено відповідний актовий запис № 601.

Після її смерті відкрилася спадщина.

Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України).

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.062021 року посвідченим Чекіда О.А., приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, зареєстровано в реєстрі за № 1364 (спадкова справа № 47/2021), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в сумі 205056, 75 грн, що знаходяться на рахунках Головного управління пенсійного фонду України в Київській області, яка належить померлій згідно повідомлення Головного управління пенсійного фонду України у Київській області від 18.05.2021 року № 1000-0502-8/47134.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65187203 від 15.06.2021 року, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватним нотаріусом Маріупольський міський нотаріального округу Чекіда О.А. видано свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

14.07.2021 року позивач через свого представника адвоката Чернишова А.В. звернувся до відповідача (звернення зареєстровано 29.07.2021 № 14115/Ш-1000-21), із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 та надав відповідні документи.

Разом з тим, Листом від 13.08.2021 року 8870-14115/Ш-02/8-1000/21 було рекомендовано звернутися до відділу обслуговування громадян за місцезнаходженням пенсійної справи померлої та надати новий пакет документів з усуненням розбіжностей у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи спадкоємця ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Вищенаведена правова позиція міститься у висновках Верховного Суду щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 06.07.2020р. у справі №750/8819/19.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правовий аналіз вказаних норм та висновків Верховного Суду свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя.

Цивільний Кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Таким чином, позивач, як спадкоємець має право на отримання пенсії, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 та залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Отже, судом встановлено, що відповідачем утримується належне позивачу спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 205056,75 гривень нарахованої його бабусі ОСОБА_2 і не виплачені їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача.

З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2021 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2050,57 грн.

Керуючись ст.4,12,13,76-82,133,141,258,259,263,265,268 ЦПК України, на підставі ст.15,16, 1220-1222,1261,1262,1266-1270,1296 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідент.номер: НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ( на час подачі позову згідно Довідки від 21.04.2021 № 1411- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, , юридична адреса: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10 про визнання дій протиправними щодо невиплати спадщини та зобов`язання вчинити певні дії (виплатити недоотриману пенсію, яка є спадковим майном) задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, , місцезнах.: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідент.номер: НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ( на час подачі позову згідно Довідки від 21.04.2021 № 1411- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 205056,75 (двісті п`ять тисяч п`ятдесят шість гривень 75 копійок) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2050,57 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей