Дата документу 12.07.2023
Справа № 334/962/23
Провадження № 2/334/932/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

встановив:

позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахування заяви про зміну предмета позову від 13.03.2023, просить стягнути з відповідача на її користь 106 780,50 гривень в рахунок компенсації вартості 1/2 частки автомобіля «Фольксваген-Пассат» Седан-В, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2000 куб. см., колір сірий, держномер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , виходячи з його ринкової (дійсної) вартості.

Позов обґрунтовує тим, що з 2004 року вона проживала сумісно з відповідачем однією сім`єю, мали єдиний бюджет, вели сумісно господарство. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17.08.2019 між сторонами укладено шлюб. З грудня 2022 року відповідач проживає окремо, має нову сім`ю. Під час шлюбу набули у спільну власність: земельну ділянку, двохповерховий дім, автомобіль «Фольксваген-Пассат» Седан-В, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2000 куб. см., колір сірий, держномер НОМЕР_1 та автомобіль ВАЗ, держномер НОМЕР_3 , склали попередній договір купівлі-продажу двохкімнатної квартири, а також придбали інше майно, яке буде поділено пізніше. На розгляді Ленінського районного суду міста Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Між сторонами склалися конфліктні відносини, відповідачем не враховані інтереси дитини, він добровільно не платить аліментів на дитину, погрожує, спільно користуватися та володіти спільною власністю сторони змоги не мають. Відповідач відмовляється у добровільному порядку сплатити компенсацію за частку у майні.

Представник ОСОБА_2 адвокат Бондар І.М. подав відзив на позов, в якому позов не визнав. Зазначив, що додана позивачкою довідка від 01.02.2023 викладена на іноземній мові. При складанні вказаної довідки експерт не попереджався про кримінальну відповідальність. Довідка більше схожа для визначення ціни позову, а не на експертне дослідження. Фактичний огляд транспортного засобу не проводився, експерт оцінив вартість транспортного засобу умоглядно. В позові відсутній предмет спору, оскільки предметом позову є поділ транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь 106 780,50 гривень. 21.01.2023 між ОСОБА_2 та першою філією ПП «Корінтія» було укладено договір комісії № 6413/23/014547, за яким комісіонер ПФ ПП «Корінтія» зобов`язалась здійснити продаж вказаного автомобіля. 24.01.2023 між ПФ ПП «Корінтія» та ОСОБА_4 укладено договір № 6413/23/000111 за яким остання придбавала вказаний транспортний засіб в сумі 5000 гривень. станом на дату відкриття провадження у справі, транспортний засіб вибув із володіння відповідача. Оскільки відповідно до договору № 6413/23/000111 ціна автомобіля на момент вибуття із власності відповідача фіксована та складає 5000 гривень, його дійсна вартість складає вказану суму. Оскільки шлюб між сторонами не розірвано, презумпція права спільної сумісної власності на грошові кошти отримані від реалізації транспортного засобу позивачкою не спростована. Позивачкою не надано доказів того, що вона не отримала належну їй частку отриману від продажу транспортного засобу, що є підставою для відмови у задоволенні її позову.

Позивачка ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що у зв`язку з тим, що відповідачем не було надано спірний транспортний засіб для огляду і його оцінки, вона була вимушена звернутися до спеціаліста за здійсненням оцінки середньої вартості спірного автомобіля відповідно до пропозицій існуючих на ринку. Оцінка спеціаліста на аналізі цін продажу (пропозиції) транспортного засобу, ідентичних або аналогічних оцінюваному на вторинному ринку транспортних засобів. Для визначення вартості за порівняльним підходом використовуються статистично осереднені цінові дані транспортних засобів, які були відчужені в Україні та ґрунтуються на даних відкритого ринку. У разі неможливості визначення вартості транспортного засобу з урахуванням цін ідентичних автомобілів допускається використання методу, заснованого на аналізі цін аналогічних транспортних засобів. Проведення спеціалістом-товарознавцем Рябовим С.І. оцінки спірного автомобіля відбувалось в т.ч. на підставі методів порівняльного дослідження, а висновок про ринкову вартість даного транспортного засобу, кореспондується із вартості аналогічних транспортних засобів, зазначеною на сайті AUTO.RIA, що є в публічному доступі в мережі інтернет. Зазначає, що була обізнана про відчуження спільного транспортного засобу до подання до суду позову. Відповідач використав відчуження спірного автомобіля на свій розсуд проти її волі і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, крім того приховав факт відчуження, тим самим порушивши її право на її частку у власності. В наданих відповідачем до суду документах не міститься її згоди на відчуження спірного автомобіля. Спірний транспортний засіб є неподільною річчю. Автомобіль продано за вкрай низьку ціну 5000 гривень, хоча його вартість становить 5840 доларів США. Новим власником спірного автомобіля є цивільна дружина відповідача. Відповідачем на сайт AUTO.RIA викладена об`ява про продаж спірного транспортного засобу в сумі 6300 доларів США, чим відповідачем визначено вартість автомобіля саме в цій сумі.

Позивачка та представник відповідача також подали письмові пояснення, які суд не бере до уваги, оскільки при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, якими є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Ухвалою від 15.02.2023 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному провадженню, призначено підготовче засідання. Ухвалою про забезпечення позову від 15.02.2023 за заявою позивачки позов забезпечений шляхом накладення арешту на транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, 2006 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 . Ухвалою від 13.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Бондаря І.М. про поновлення строку для подання відзиву, відзив залишено без розгляду. Постановою Запорізького апеляційного суду від 02.05.2023 ухвала від 13.03.2023 була скасована. Ухвалою від 19.04.2023, постановленою в підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою від 16.05.2023 відмовлено у задоволенні заяви відповідача про відвід судді. Також, ухвалою від 16.05.2023, постановленою в підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, задоволене клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву. Ухвалою від 05.06.2023 закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 та його адвокат Бондар І.М., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши заяви по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

17.08.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 17.08.2019.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_5 від 11.07.2019.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 8045, власником транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2006 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_2 , був ОСОБА_2 .

18.10.2019 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу № 8045/2019/1725662 транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2006 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_2 .

21.01.2023 між Першою філією ПП «Корінтія» та ОСОБА_2 укладено договір комісії № 6413/23/014547, за умовами якого комісіонер ПФ ПП «Корінтія» зобов`язалась здійснити продаж спірного транспортного засобу.

Згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу № 6413/23/000111 від 24.01.2023, укладеного між Першою філією ПП «Корінтія» та ОСОБА_4 , та актом огляду транспортного засобу від 24.01.2023, новим власником транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2006 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_2 є ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, за змістом вказаної норми щодо майна, придбаного під час шлюбу, діє презумпція його спільності для подружжя, доки один з них не доведе його придбання за особисті кошти.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

При вирішенні спорів про належність майна на праві спільної сумісної власності подружжю, суду в першу чергу належить встановити час набуття такого майна. При встановленні судом факту набуття майна у період шлюбу, на таке майно поширюється презумпція спільності майна подружжя. Факт набуття майна у період шлюбу доводить той із подружжя, який на нього посилається в обґрунтування своїх вимог про поділ такого майна. Спростовує презумпцію спільності майна подружжя той із подружжя, який заперечує, що майно набуте у період шлюбу є спільним сумісним майном.

Суд встановив, що транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , належав сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки був набутий відповідачем у період шлюбу з позивачкою. Відповідачем не спростована презумпція спільності вищевказаного майна подружжя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно довідки спеціаліста-автотоварознавця ОСОБА_6 від 01.02.2023 середня ринкова вартість транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2.0 6МТ, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2000 см. куб, становить 213 561 гривня.

Суд не бере до уваги аргументи представника відповідача про неналежність вказаного доказу.

Суд зауважує, що у даній справі є неможливим отримання висновку про ринкову вартість спірного транспортного засобу, складений відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», або проведення судової товарознавчої експертизи, оскільки спірний транспортний засіб був відчужений відповідачем на користь третьої особи.

При цьому, спеціаліст-автотоварознавець ОСОБА_6 отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів, що не дає підстав для сумніву у визначеній ним ринковій вартості подібного за своїми технічними характеристиками транспортного засобу.

При цьому, довідка спеціаліста-автотоварознавця узгоджується з відомостями щодо вартості подібних транспортних засобів, які є у загальному доступі (зокрема відомостями веб-сайту AUTO.RIA, витяги з якого були подані позивачкою).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

При цьому, суд не бере до уваги вартість спірного транспортного засобу в сумі 5 000 гривень, зазначену у Договорі купівлі-продажу транспортного засобу № 6413/23/000111 від 24.01.2023, оскільки вказана ціна визначена за згодою сторін та не відповідає його дійсній вартості.

З системного аналізу норм сімейного законодавства, які регулюють майнові права подружжя, положень процесуального закону щодо обов`язку доказування обставин, на які сторони посилаються як підставу своїх вимог і заперечень, та правових позицій Верховного Суду, сформульованих у справах щодо поділу майна подружжя, можна зробити висновок, що поділу в натурі підлягає лише майно (грошові кошти), яке є в наявності на момент такого поділу, тобто існує як об`єкт матеріального світу, а у разі відчуження об`єкту права спільної сумісної власності одним з подружжя його вартість повинна враховуватись при поділі шляхом стягнення відповідної компенсації за умови, якщо другий з подружжя доведе, що таке майно було відчужене проти його волі і не в інтересах сім`ї.

Враховуючи те, що на час звернення позивачки до суду з цим позовом відповідач відчужив транспортний засіб, який є спільною сумісною власністю подружжя, позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення з відповідача грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб, що відповідає частині четвертій статті 71 СК України.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим, а тому його необхідно задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля VOLSWAGEN PASSAT, Седан-В, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2000 куб. см., колір сірий, номер шасі НОМЕР_2 , в сумі 106 780,50 гривень.

Суд відхиляє аргумент представника відповідача про те, що оскільки транспортний засіб був відчужений під час шлюбу, то отримані від його продажу грошові кошти є спільною власністю сторін, а позивачкою при цьому не подані докази того, що вона не отримала свою частку вартості спірного транспортного засобу.

Вказаний аргумент спростовується тим, що продавцем спірного транспортного засобу був саме відповідач, отже саме він отримав грошові кошти за його продаж. Таким чином, саме на відповідача покладається обов`язок довести, що він передав позивачці належну їй частку грошових коштів.

Про те, що спірний транспортний засіб був відчужений проти волі позивачки і не в інтересах сім`ї свідчить та обставина, що після подання позову позивачкою була подана заява про забезпечення позову, яка була задоволена судом. Саме під час виконання ухвали про забезпечення позову від 15.02.2023 позивачці стало відомо про відчуження транспортного засобу, що підтверджується листом ТСЦ МВС № 2341 від 21.02.2023.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Як передбачено у статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Приписами частини першої статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідач не заперечував щодо розміру судових витрат на правову допомогу адвоката позивачки.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до витягу з договору (на ведення цивільних справ) від 02.02.2023, ОСОБА_1 звернулася до адвоката Степанової Людмили Гаріївни з метою складення позовної заяви про поділ спільного майна подружжя, заяви. Відповідно до квитанції № 1618 від 08.02.2023 позивачкою сплачені витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 1 250 гривень.

Оцінивши подані позивачкою докази на підтвердження понесених останньою витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 1 250 гривень.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що позов задоволений повністю, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 1 610,40 гривні за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 3-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 106 780 (сто шість тисяч сімсот вісімдесят) гривень 50 копійок в рахунок компенсації вартості 1/2 частки автомобіля VOLSWAGEN PASSAT, Седан-В, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2000 куб. см., колір сірий, номер шасі НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2 860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повне рішення складене 21 липня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ,

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Суддя: