ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» серпня 2023 року

м. Харків

справа № 644/2120/23

провадження № 22ц/818/1215/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Пилипчук Н. П., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , представниця позивачки ОСОБА_2 ,

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , представник відповідача ОСОБА_3 ,

треті особи - ОСОБА_4 , приватний нотаріус Гаража Н.П., Іваненко Н.С., Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради), Головне управління Національної гвардії України, представник третьої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 18 травня 2023 року в складі судді Бородіної Н.М.

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Гаража Наталія Петрівна, ОСОБА_5 , Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради), Головне управління Національної гвардії України, про встановлення юридичного факту та про стягнення виплат, в якому просила встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини (подружжя) без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2012 року по день його смерті;

визнати право власності ОСОБА_1 , як цивільної дружини, на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за час проходження військової служби ОСОБА_6 за постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» у сумі 39 333,33 грн;

визнати право власності ОСОБА_1 , як цивільної дружини, на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, що не було отримано загиблим військовослужбовцем відповідно до пункту 1 розділу ХХVІІІ наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року № 200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» у сумі 2000,00 грн;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості за неотримане речове право за час проходження військової служби ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проходження військової служби у сумі 39 333,33 грн, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно»;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час проходження військової служби ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проходження військової служби, яке не було отримано загиблим у сумі 2000,00 грн відповідно наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року № 200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам».

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 18 травня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

На вказану ухвалу судді Кравчук Т.С. через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні ухвали порушив норми процесуального права, не звернув увагу на те, що спір за цією позовною заявою має вирішуватися за правилами цивільного судочинства, оскільки стосується встановлення юридичного факту. Зазначила, що вона вже зверталась з заявою в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту проживання її однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства із загиблим, однак ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 жовтня 2022 року, яка залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 01 березня 2023 року, відмовлено у відкритті провадження, оскільки суд дійшов висновку щодо наявності спору про право у цій справі. Вказала, що даний спір між сторонами не є публічно-правовим, оскільки виник з питань підтвердження сімейних правовідносин між нею та загиблим. Посилалася на те, що відповідач не ухвалював жодного рішення, за яким їй було відмовлено у визначенні (підтвердженні) певного соціального статусу. У відповідях відповідач просив надати документи, з яких вбачається, що вона була дружиною загиблого. Тобто відповідача наразі турбує не її соціальний статус, а виникають сумніви щодо сімейного стану її та загиблого.

13 липня 2023 року до суду апеляційної інстанції від Департаменту служб у справах дітей Служби у справах дітей по Немишлянському району надійшло клопотання про заміну третьої особи, з якої вбачається, що наразі ця служба має назву Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В суді апеляційної інстанції представниця позивачки підтримала доводи апеляційної скарги та вважала, що ця справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Просив в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що захист прав, у разі їх порушення, позивачка має здійснювати за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Гаража Н.П., ОСОБА_5 , Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради), Головне управління Національної гвардії України, про встановлення юридичного факту та про стягнення виплат, в якому просила встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини (подружжя) без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2012 року по день його смерті;

визнати право власності ОСОБА_1 , як цивільної дружини, на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за час проходження військової служби ОСОБА_6 за постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» у сумі 39 333,33 грн;

визнати право власності ОСОБА_1 , як цивільної дружини, на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, що не було отримано загиблим військовослужбовцем відповідно до пункту 1 розділу ХХVІІІ наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року № 200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» у сумі 2000,00 грн;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості за неотримане речове право за час проходження військової служби ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проходження військової служби у сумі 39 333,33 грн, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно»;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час проходження військової служби ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проходження військової служби, яке не було отримано загиблим у сумі 2000,00 грн відповідно наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року № 200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам».

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що з січня 2012 року вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу.

Під час їхнього спільного проживання з ОСОБА_6 у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Соснівка Золочівського району Харківської області ОСОБА_6 помер під час проходження військової служби у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Вважала, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу їй необхідне для призначення їй виплати, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, одноразової грошової допомоги, грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за час проходження військової служби та грошового забезпечення військовослужбовця, що не було отримано загиблим військовослужбовцем.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Згідно з частиною шостою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Міністерство оборони України є органом, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, яку має на меті отримати ОСОБА_1 у разі встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , який загинув під час здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

У порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю фізичних осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для встановлення певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням, реалізацією та припиненням. За своїм предметом та правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці щодо соціальних виплат з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи, що між ОСОБА_1 та Військовою частиною НОМЕР_1 виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця, а також грошової компенсації вартості за неотримане речового майна за час проходження військової служби та грошового забезпечення військовослужбовця, що не було отримано загиблим військовослужбовцем (про що заявниця вказала у заяві), і не пов`язаний з цивільними правами та обов`язками позивачки, їх виникненням, існуванням та припиненням, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

У спірних правовідносинах суд повинен враховувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу для отримання соціальної виплати. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, недопустимим є ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, з урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з військовослужбовцем ОСОБА_6 та про стягнення виплат не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі, оскільки цей спір між сторонами щодо виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за час проходження військової служби та грошового забезпечення військовослужбовця, що не було отримано загиблим військовослужбовцем підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Аналогічні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 та постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, від 17 травня 2023 року у справі № 343/1548/22 (провадження № 61-2891св23).

Доводи ОСОБА_1 , що викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та ґрунтуються на помилковому трактуванні наведених вище норм права і їх змістом.

Враховуючи викладене, підстав вважати, що суд першої інстанції при розгляді даної справи неправильно застосував норми матеріального права чи допустив порушення норм процесуального права, відсутні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 18 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Н. П. Пилипчук

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 01 серпня 2023 року.