Ухвала

01 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 127/22887/20

провадження № 61-10687ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Вінницька міська рада,

про усунення перешкод у користуванні часткою будинковолодіння

та земельними ділянками, встановлення порядку користування земельними ділянками, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Вінницька міська рада,

про усунення перешкод у користуванні часткою будинковолодіння

та земельними ділянками, встановлення порядку користування земельними ділянками, відшкодування моральної шкоди, в якому просила:

- усунути їй перешкоди у здійсненні права користування 11/200 частками будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельними ділянками за цією самою адресою, площею 138 кв. м та площею 383 кв. м;

- зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати

їй користуватися хвірткою загального користування з вулиці Князів Коріатовичів і земельною ділянкою, площею 138 кв. м та надати дублікат ключів від хвіртки загального користування;

- зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати їй користуватися земельною ділянкою, площею 383 кв. м, демонтувати хвіртку, встановлену на межі земельних ділянок спільного користування;

- встановити порядок користування земельною ділянкою, площею

383 кв. м за цією самою адресою.

- стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на її користь

на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня

2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 в користуванні 11/200 частками будинковолодіння по АДРЕСА_1

та земельними ділянками, площею 138 кв. м (фактично 134 кв. м)

і площею 383 кв. м, що виділені в спільне користування рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 квітня 2009 року у справі

№ 2-350/09 і зображені на плані фактичного користування від 2009 року сірим кольором та блакитним кольором відповідно, шляхом:

- зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати

ОСОБА_1 користуватися хвірткою загального користування з вулиці Князів Коріатовичів та земельною ділянкою, площею 138 кв. м, що виділена в спільне користування, та надати дублікат ключів від хвіртки загального користування;

- зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати хвіртку, встановлену

на межі земельних ділянок спільного користування, площею 138 кв. м

і площею 383 кв. м;

Встановлено порядок користування земельною ділянкою, площею 383 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1 , яка виділена в спільне користування ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , рішенням Ленінського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2009 року у справі № 2-350/09, згідно

з варіантом 5 (додаток 7) висновку експерта № ОС-416 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 05 серпня 2022 року, та виділено в користування:

- ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 61 кв. м., позначену на плані жовтим кольором;

- ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 322 кв. м, позначену на плані зеленим кольором.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У липні 2023 року ОСОБА_1 , із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У змісті клопотання, доданого до касаційної скарги, ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги перевищує 5 % річного доходу заявника за попередній календарний рік. Указане, на її переконання, є підставою для звільнення її від сплати судового збору.

Крім того, посилається на те, що її чоловік, ОСОБА_6 ,

є особою з інвалідністю першої групи та отримує дохід виключно у вигляді пенсії по інвалідності та потребує постійного стороннього догляду, що також позбавляє можливості заявника сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити

або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення

у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк,

але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких

умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами

є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб,

які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;

або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Згідно із статтею 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, Верховний Суд урахував, що зазначені заявником обставини не є безумовними підставами для звільнення її від сплати судового збору або відстрочення його сплати, оскільки заявником не надано суду касаційної інстанції інших доказів

на підтвердження реального майнового стану, окрім даних про доходи за попередній календарний рік (2022), зокрема на підтвердження наявності/відсутності рухомого і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо, який перешкоджає заявникові виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.

При цьому Верховний Суд звертає увагу заявника, що надані нею докази,

а саме довідка про доходи за період з січня 2022 року по червень 2023 року не є беззаперечним доказом скрутного майнового стану та неможливості сплати судового збору.

Крім того, не є беззаперечним доказом скрутного майнового становища та неможливості сплати судового збору надана заявником довідка про доходи чоловіка - ОСОБА_6 , за період з січня 2022 року по червень 2023 року не є беззаперечним доказом скрутного майнового стану та неможливості сплати судового збору.

Таким чином, у задоволенні клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

(у редакції, чинній на момент подання позовних заяв) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму

для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2 102,00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою

до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір»

за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється

у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Верховний Суд ураховує, що зі змісту касаційної скарги та її прохальної частини слідує, що заявником оскаржується постанова суду апеляційної інстанції в частині скасування рішення суду першої інстанції про задоволення чотирьох позовних вимог немайнового характеру (1) Зобов`язання

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_1 користуватися хвірткою загального користування; 2) Зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати хвіртку; 3) Встановлення порядку користування земельною ділянкою).

Відповідно, з урахуванням предмета спору та прохальної частини касаційної скарги заявникові необхідно сплатити судовий збір у розмірі 6 726,40 грн

(2 102,00 х 0,4 х 4 х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення

від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу,

про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 136, 176, 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6,

8 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення

від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2023 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник