Справа № 489/1722/23
Номер провадження 2/489/1116/23
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчий комітет Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав

встановив

В квітні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з червня 2022 року мати дитини - ОСОБА_2 повністю самоусунулась від виховання дитини, що виявляється у тому, що остання покинула спільне місце проживання (починаючи з травня 2022 року сім`я перебувала в с. Нересниця Тячівського району Закарпатської області, як внутрішньо переміщені особи), при цьому ОСОБА_2 проживала разом з чоловіком та сином за вказаним місцем не тривалий час, оскільки поїхала закордон, покинувши дитину та сім`ю. Таким чином, починаючи з червня 2022 року ОСОБА_2 ухиляється від обов`язку по вихованню дитини, не забезпечує соціальної адаптації та нормального психологічного, морального і фізичного розвитку дитини, не проявляє зацікавленості до сина, не цікавиться його здоров`ям, не надає матеріальної допомоги для гідного розвитку дитини, не цікавиться духовним, фізичним та соціальним розвитком, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. ОСОБА_3 проживає постійно з позивачем. Тому, позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі. У справі є заява ОСОБА_2 в якій вона зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, оскільки не має можливості забезпечити належне матеріальне утримання та виховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає закордоном, має іншу сім`ю та повертатися до України не планує, тобто фактично свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З копії довідки, виданої виконавчим комітетом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області №24 від 14.03.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , 1982 р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та на його утриманні знаходиться малолітня дитина.

З копій актів обстеження матеріально-побутових умов від 13.03.2023, 22.06.2022, 23.08.2022, вбачається, що ОСОБА_1 з червня 2022 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виховує свого сина самостійно, оскільки його колишня дружина ОСОБА_2 в червні 2022 року покинула сім`ю, її місце перебування невідоме, до сина жодного разу не приїжджала і не телефонувала, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Умови проживання дитини задовільні, в будинку прибрано, дитина продуктами харчування та речами забезпечена.

Відповідно до копії договору між батьками про визначення місця проживання, утримання та виховання дитини від 14.06.2022, укладеного між ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (мати), а разом - батьки, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І., зареєстрованого в реєстрі за №1383, місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання батька - АДРЕСА_1 ; сторони домовились, що батько самостійно здійснює виховання сина і одноособово приймає стосовного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всі необхідні рішення, які будуть пов`язані з його перебуванням, проживанням, навчанням, лікуванням і оздоровленням.

Згідно з копією судового наказу Тячівського районного суду Закарпатської області у справі №307/982/23 (провадження №2-н/307/306/23) від 17.03.2023, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 15.03.2023. Крім того, з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 268,40 грн.

З висновку, підписаного головою органу опіки та піклування Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області В. Гасинець, №633/11-14 від 28.06.2023 вбачається, що у червні 2022 року ОСОБА_2 покинула спільне з ОСОБА_1 (колишнім чоловіком), ОСОБА_3 (сином) місце тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 17.05.2023 надала нотаріальну згоду щодо не заперечення проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На засідання комісії з питань захисту прав дитини Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області гр. ОСОБА_2 не з`явилася, що свідчить про безвідповідальність та байдужість до долі своєї дитини. Тому, вирішено надати згоду на позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї - ст.9 Конвенції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України (далі - СК України) здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.

У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 203/3505/19 від 26.01.2022)

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/73/20 від 27.04.2022 врахувавши конкретні обставини справи, «якнайкращі інтереси дитини», а також те, що відповідач не підтримував стосунків з дитиною протягом тривалого часу, не цікавився його життям, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, оскільки особа свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується, не утримує дитину, не забезпечує сину необхідного харчування, медичного догляду, лікування. ОСОБА_2 не підтримує стосунків з дитиною, не цікавиться життям сина, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Крім того, відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.14 ч.2 ст. 3, п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса місця проживання/перебування згідно з копією довідки від 19.06.2022 №2117- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: виконавчий комітет Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, , адреса: 90540, Закарпатська область, Тячівський район, с. Нересниця, вул. Грушевського, 25.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27.07.2023.

Суддя В. В. Кокорєв