РІШЕННЯ

Іменем України

19.07.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

присяжних Василишин Р.І. та Поліщук Н.М.

за участю секретаря Савченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу №465/3147/22 за заявою командування Військової частини НОМЕР_1 , з участю заінтересованих осіб - Міністерства оборони України та батьків особи відносно якої ставиться питання, про визнання померлим військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

Заявник в особі командування Військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати померлим військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування заяви поклдикається на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 243 від 01.11.2013р. громадянин

України ОСОБА_1 призначений на посаду старшого хіміка 2 відділення

взводу радіаційної, хімічної та біологічної розвідки військової частини НОМЕР_1 . В

подальшому, займав посаду стрільця номера обслуги аеромобільно-десантної роти

аеромобільно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до Акту

службового розслідування по факту травмування (поранення) та невстановлення місця

знаходження військовослужбовців 2БТГр комісією в складі командира дивізіону -

начальника артилерії полковника ОСОБА_2 , командира 2 БТГр підполковника

ОСОБА_3 , заступника командира по роботі з особовим складом майора ОСОБА_4 ,

командира медичної роти капітана ОСОБА_5 , проведено службове розслідування у

період з 05.09.2014р. по 12.09.2014р. щодо солдата ОСОБА_1 та ряду

інших військовослужбовців з приводу їх зникнення. Встановлено, що 05.09.2014р. близько 16 год. 30 хв. під час виконання бойових завдань в зоні АТО біля населеного пункту Цвітні Піски, підрозділ, де перебував лейтенант ОСОБА_1 потрапив у засідку. По колоні вівся вогонь з обох боків із стрілецької зброї, РПГ, ПКМ, озброєння БМП та танка. Додатково, дорога була замінована протитанковими мінами типу ТМ-62. Підрозділ 5 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 здійснював контрзасадні дії, вів вогонь у відповідь із стрілецької зброї, РПГ, озброєння БТР та танку. Спершу, зайняли кругову оборони та відбивали натиск противника, в подальшому, проходили засідку в русі. Кількість противника складала близько 260 чоловік особового складу. Після прибуття підрозділу до населеного пункту Щастя, близько 17 години, при перевірці особового складу було виявлено відсутність БТР-80 № 129 та військовослужбовців, в тому числі і стрільця номера обслуги аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 . Відповідно до Акту, причиною зникнення солдата ОСОБА_1 визначено потрапляння в засідку військовослужбовців в районі виконання завдань за призначенням, що дає обґрунтовані підстави можливості вважати його загиблим. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №138 від 19.06.2015 військовослужбовця солдата стрільця номера обслуги 5 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було виведено у розпорядження командира на підставі Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 333 від 26.05.2014. Відтак, в силу вимог ст.46 ЦК України, ст.305 та ст.306 ЦПК України, просить оголосити померлим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22.06.2022р. відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду, визнано обов"язковою явку в судове засідання заявника, якого зобов"язано надати оригінали всіх документів, які стосуються предмету розгляду.

В черговому судовому засіданні представники Військової частини НОМЕР_1 , з участю заінтересованих осіб - Міністерства оборони України підтримали заяву про визнання померлим військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважають, що в матеріалах заяви зібрано достатньо доказів, які свідчать про те, що військовослужбовець Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув в 2014 році при виконанні службовогозавдання в зоні АТО.

Представник батьків особи, відносно якої розглядається питання, заперечив щодо задоволення заяви, вважає, що ОСОБА_1 слід визнати померлим з часу набрання судовим рішенням законної сили.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до наказу від 01.11.2013р. №243 тимчасово виконуючого обов"язки начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , прибувшого з Івано -Франківського ОВК, призначеного наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.11.2013р. №150-К, старшим хіміком 2 відділення взводу радіаційної, хімічної та біологічної розвідки, з 01.11.2013р. зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення, а на котлове (обід) з 04.11.2013р.

Згідно наказу від 27.08.2014р. №211 командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_1 з 27.08.2014р. вибув у відрядження до ст. ОСОБА_8 (с. Богуславка) Харківської області з подальшим вибуттям в район проведення АТО для виконання завдань за призначенням.

Відповідно до акту службового розслідування по факту травмування (поранення) та невстановлення місця знаходження військовослужбовців 2 БТГр, підписаного головою комісії - командиром дивізіону начальника артилерії полковника ОСОБА_2 та членами комісії - командиром 2 БТГр підполковником ОСОБА_3 , заступником командира 2 БТГр по роботі з особовим складом майцором ОСОБА_4 , командиром медичної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном м/с ОСОБА_5 , з військокослужбовцем 2 БТГр - стрільцем номеру обслуги аеромобільно - десантної роти аеромобільно - десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 05 вересня 2014 року стався випадок - невстановлення місцязнаходження.

В матеріалах цивільної справи міститься лист начальника 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області М. Гріщенка від 07.09.22р. №Б-361. Згідно даного листа слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 11.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2,3 ст. 258, п.1 ч.2 ст. 115 та ч. 1 ст. 146 КК України, зокрема за фактом загибелі військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно змісту вказаного листа, кримінальне провадження №0000032 від 11.07. 2014 року об`єднано з кримінальним провадженням №0001081 від 08.09.2014 року.

Відповідно до відповіді ГУ НП в Івано Франківській області від 01.08.2022 року № 7123/108/02/24 2022, кримінальне провадження №0003026 від 27.09.2014 року теж об`єднано із вказаним вище кримінальним провадженням № 0001081 від 08.09.2014 року.

Відповідно до висновку судово - медичного експерта Старобільського міжрайонного відділення ЛОБ СМЕ Соляного О.М. №234, початок експертизи 08.09.014р. з 20 до 21.00 год., кінець експертизи 30.09.2014р., досліджено труп чоловічої статі із встановленням судово - медичного діагнозу, зокрема, термічні опіки вогнем 3АБ-4ст. голови, тулуба та кінцівок до 95% поверхні тіла, опіковий шок; смерть невідомого чоловіка настала приблизно за 2-3 доби до моменту дослідження трупа.

В матеріалах справи міститься висновок судового експерта Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру Ю.О. Колеснікової від 28.10.2014р. №20-831 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2014 за № 0003026, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які наведено в таблиці результатів дослідження.

В матеріалах справи міститься висновок судового експерта Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру Ю.О. Колеснікової від 08.12.2014р. №20-1160 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2014 за № 0003026, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які наведено в таблиці результатів дослідження.

Даним висновком встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , можуть бути біологічними батьками невстановленої особи чоловічої генетичної статі, біологічний зразок якої був досліджений у висновку експерта НДЕКЦ при ГУ МВС у Запорізькій області від 22.10.2014р. №473 у об"єкті №11 (акт СМЕ №234). Ймовірність даної події складає 99,9966%.

Постановою слідчого відділу СУ УМВС України в Івано - Франківській області старшого лейтенанта міліції І.М. Сохана від 28.01.2015р. в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2014 за № 0003026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, визнано труп особи чоловічої генетичної статі №234 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Івано - Франківська, місце проживання якого зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови прокурора відділу прокуратури Івано - Франківської області радника юстиції В. Мартинюка від 24.03.2015р. встановлено, що Слідчим управлінням УМВС України в області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003026 від 27.09.2014 за ч.1 ст. 115 КК України, за заявою ОСОБА_10 про безвісно зниклого сина - ОСОБА_1 , який у складі 80 аеромобільної бригади ЗСУ виконував завдання у зоні проведення АТО у Луганській області. 31.08.2014р. в останнє підтримував телефонний зв`язок із рідними, після чого його місцезнаходження було не відоме. 08.09.2014р. до Старобільського МРВ Луганського обласного бюро СМЕ доставлено трупи військовослужбовців батальйону Територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (в/ч НОМЕР_2 ), які загинули ІНФОРМАЦІЯ_5 в результаті терористичного акту у вигляді артилерійського обстрілу між м. Щастя Жовтневого району та

Металіст Слов`яносербського району Луганської області. За вказаним фактом слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області у ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 0001081, за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.258 КК України. За результатами проведеної ДНДЕКЦ при МВС України молекулярно- генетичної експертизи встановлено, що батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ймовірністю 99,99%, можуть бути біологічними батьками невстановленої особи чоловічої статі (труп № 234), останки якої виявлені у зоні проведення АТО.

Крім того, даною постановою визначеноо місце проведення досудового розслідування кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003026, територію Запорізької області, визначено підслідність за слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області.

Відповідно до висновку судового експерта Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України Р.О. Онопрійчука від 06.02.2018р. №19/10-3/847-СЕ/17, встановлено генетичні ознаки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об"єкт №1), та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об"єкт №2) та біологічного зразка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об"єкт №3); ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , можуть бути біологічними батьками особи чоловічої генетичної статі, останки якої досліджені у висновку експерта ДНДЕКЦ МВС України №20-546 від 17.11.2016р., ймовірність даної події складає 99,999%; генетичні ознакми біологічного зразка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об"єкт №3) збігаються з генетичними ознаками фрагменту плечової кістки трупа №234 (об"єкт №3), встановленими у висновку експерта ДНДЕКЦ МВС від 06.02.2018р. №19/10-3/847-СЕ/17.

У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК Українивстановлено, що суд розглядає справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до т. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Згідно з ч. 3ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

При цьому, слід зазначити, що у відповідності до роз`яснень, які містяться в п.13постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року за №5, на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст.46 ЦК України на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України).

Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені устатті 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна.

Аналізуючи норми права, суд дійшов висновку, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першоїстатті 46 ЦК України.

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19).

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18).

Суд вважає встановленим, що в матеріалах цивільної справи містяться достатні докази того, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , виконуючи завдання у зоні АТО, загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 в результаті терористичного акту у вигляді артилерійського обстрілу між м. Щастя Жовтневого району та Металіст Слов`яносербського району Луганської області, що був здійснений російським військовим угруповуванням.

В матеріалах справи міститься ряд доказів, які свідчать про те, що з даного приводу розслідується кримінальне провадження, в якому проводилося ряд експертиз, зокрема, щодо встановлення генетичних ознак особи чоловічої генетичної статі, який як встановлено належить гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також наявність обставин, які свідать про те, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , можуть бути біологічними батьками встановленої особи чоловічої генетичної статі, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ймовірністю 99,9966%.

В матеріалах справи міститься ряд доказів, які свідчать про перебування гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військовій службі в зоні АТО, зокрема, перебування на території, яка була під обстрілами, у тому числі 05.09.2014р.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 під час безпосередньої участі в антитерористичній операції проти російських окупантів, тобто, за обставин, що загрожували йому смертю.

Відтак, суд вважає, що заява є обґрунтованою та є всі підстави оголосити ОСОБА_1 померлим.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявником доведено обставини та надано об`єктивні дані, які дають суду підстави зробити вірогідне припущення про смерть ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву задоволити.

Визнати встановленим факт загибелі військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , року 1995, місяця жовтня, дня 20 народження.

Оголосити померлим з 05.09.2014р. гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Повний текст рішення виготовлено та проголошено в судовому засіданні об 08 год. 30 хв. 01 серпня 2023 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протгяом 30 днів з часу виготовлення його повного тексту.

Сторони у справі:

Заявник: Військова частина НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , , ;

Заінтересована особа 1: Міністерство оборони України, юридична адреса: м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6, ;

Заінтересована особа 2: ОСОБА_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа 2: ОСОБА_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Кузь В.Я.

Присяжні Василишин Р.І.

Поліщук Н.М.