Справа № 134/848/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 липня 2023 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

з участю: секретаря судового засідання Азарян М.В.

представника позивачки - адвоката Лукавського І.А.

представника відповідача - адвоката Панасюка В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадщину за законом,

встановив:

24 травня 2023 року адвокат Лукавський І.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, у якому просить:

- встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 61,5 кв. м, житлова площа 24,2 кв. м., до складу якого входять: житловий будинок - «А», веранда - «а», вхідний майданчик з навісом - «а1», сарай - «а2», літня кухня - «Б», сарай - «б», сарай - «б1», навіс - «б2», сарай - «В», навіс - «в», погріб - «П», колодязь - «К», огорожа - «1-3»).

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вищезазначене будинковолодіння є майном колгоспного двору.

Станом на 15 квітня 1991 року головою і єдиним членом цього колгоспного двору була мати позивачки ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка є дочкою ОСОБА_2 та єдиним її спадкоємцем за законом, а тому має право на належне їй спірне будинковолодіння.

Однак нотаріус відмовила позивачці в оформленні спадщини після смерті матері на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документу на нього.

Окрім того, в свідоцтві про народження позивачки ім`я її матері вказане як « ОСОБА_3 », замість вірного - « ОСОБА_3 », що ставить під сумнів наявність родинних відносин між ними.

Таким чином, у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за спадкодавцем не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні, а також через неможливість документально підтвердити факт родинних відносин із померлою, позивачка не може оформити спадкові права на вищезазначене майно.

25 травня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 12 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лукавський І.А. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Панасюк В.Б. при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки, виданої Жабокрицьким старостинським округом Тульчинського району Вінницької області від 03 квітня 2023 року № 375, станом на 15.04.1991 року житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи колгоспних дворів. Склад двору станом на 15.04.1991 року наступний: ОСОБА_2 - голова двору.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

У відповідності до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

15 лютого 2002 року за заявою ОСОБА_1 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Крижопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 123. Того ж дня державним нотаріусом видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину по закону, а саме: на земельну ділянку та на право власності на майновий пай.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 04 жовтня 1997 року, копією свідоцтва про право на спадщину по закону від 15 лютого 2002 року, матеріалами спадкової справи № 123 від 15 лютого 2002 року, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки, де її матір`ю зазначена « ОСОБА_2 », свідоцтвом про укладення шлюбу, з якого вбачається, що позивачка в зв`язку з одруженням змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », довідкою, виданою Жабокрицьким старостинським округом Тульчинського району Вінницької області від 10 квітня 2023 року № 397, де зазначено склад сім`ї позивачки станом 1960 рік, свідоцтвом про право на спадщину по закону від 15 лютого 2002 року, де позивачка вказана дочкою ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , який ОСОБА_2 набула у власність як член майна колгоспного двору.

Відповідно до усталеної судової практики у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Державний нотаріус Крижопільської державної нотаріальної контори повідомила позивачку про відсутність можливості оформити спадкові права на спірне будинковолодіння в зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (довідка від 17.05.2023 № 55/02-14).

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна померлої матері ОСОБА_2 , тому вона в порядку спадкування за законом набула право на належний матері житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню.

Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивачки.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 61,5 кв. м, житлова площа 24,2 кв. м., до складу якого входять: житловий будинок - «А», веранда - «а», вхідний майданчик з навісом - «а1», сарай - «а2», літня кухня - «Б», сарай - «б», сарай - «б1», навіс - «б2», сарай - «В», навіс - «в», погріб - «П», колодязь - «К», огорожа - «1-3»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Крижопільська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, місцезнаходження: вул. Героїв України, 59 смт. Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, .

Повний текст рішення складено 31 липня 2023 року.

Суддя