2/465/2457/23
Ухвала

про самовідвід

"01" серпня 2023 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., в ході вивчення матеріалів цивільної справи № 465/4460/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2023 року справу передано судді Ванівському Ю.М.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16 червня 2023 року суддею Ванівським Ю.СМ. задоволено заяву про самовідвід.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2023 року справу передано судді Мигаль Г.П.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21 червня 2023 року суддею Мигаль Г.М. задоволено заяву про самовідвід.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 липня 2023 року справу передано судді Мартьяновій С.М.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13 липня 2023 року суддею Мартьяновою С.М. задоволено заяву про самовідвід.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2023 року справу передано судді Мартинишин М.О.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20 липня 2023 року суддею Мартинишин М.О. задоволено заяву про самовідвід.

Підстави для самовідводу викладені у зазначених вище ухвалах суддів.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 24 липня 2023 року, справу передано судді Кузю В.Я.

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до наступного.

Вивченням матеріалів цивільної справи встановлено, що ОСОБА_1 включена до списку присяжних Франківського районного суду м. Львова, з числа громадян, які відповідають вимогам ст. 65 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», що в силу вимог п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, є тими обставинами, котрі зобов"язують суддю заявити самовідвід. У зв"язку з цим, заявляю самовідвід у розгляді даної справи.

Таке рішення судді мотивую тим, що відповідно до ч.2 ст.1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною першою ст. 36 ЦПК України, встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч.1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуга проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Зважаючи на вищенаведене та з метою дотримання приписів безсторонності, неупередженості та об"єктивності, вважаю за доцільне задовольнити заяву про самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України,-

постановив:

Задовольнити заяву судді Франківського районного суду м. Львова Кузя В.Я. про самовідвід у розгляді цивільної справи № 465/4460/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Матеріали справи передати до загальної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на повторний автоматизований розподіл для визначення судді у порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь