Справа № 461/2733/23
Провадження № 2/461/1259/23
УХВАЛА

01.08.2023 року м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого - судді Радченка В.Є.,

при секретарі -Бобик Д.Л.

розглянувши заяву адвоката Гришка Івана Івановича, який є представником відповідача ОСОБА_1 , про відвід судді по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування нежитлових приміщень, скасування рішень Державного реєстратора, про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Галицького районного суду м. Львова Радченка В.Є. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування нежитлових приміщень, скасування рішень Державного реєстратора, про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжяю.

31.07.2023 р. до суду від адвоката Гришка Івана Івановича, який є представником відповідача ОСОБА_1 , надійшла заява про відвід головуючому судді Радченку В.Є. Заява про відвід мотивована тим, що суддею допущені процесувальні порушення, які свідчать про його упередженість.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Оскільки заява про відвід надійшла в день судового засідання - питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Із заяви про відвід вбачається, що порушено право на доступ до правосуддя та справедливий судовий розгляд впродовж розумного строку позивачів.

Суд не погоджується з цими доводами позивачів з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом ( ст.ст.126,129 Конституції України).

Згідно із зазначеними положеннями Конституції України рішення судді і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов`язані з підготовкою, розглядом справ в судових інстанціях, перевіркою справ в апеляційному і касаційному порядку, звернення рішення до виконання, тощо) можуть оскаржуватися в чинному в даний час порядку.

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23 травня 2001 №6-рп/2001 судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 р. «Про незалежність судової влади» зазначено наступне. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Таким чином, незгода позивачів з процесуальними діями судді не є підставою для відводу.

Головуючим не допускались процесуальні порушення при розгляді справи, які б могли свідчити про судову тяганину та порушення права на доступ до правосуддя, на справедливий судовий розгляд впродовж розумного строку і тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відводу, передбачених ст. 36 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36, 37, 40 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити адвокату Гришку Івану Івановичу, який є представником відповідача ОСОБА_1 , в задоволенні заяви про відвід головуючому судді Радченку В.Є. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування нежитлових приміщень, скасування рішень Державного реєстратора, про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Є. Радченко