Справа № 953/5238/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року . м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Губської Я.В.,

при секретарі судових засідань - Мордухович К.Г.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Куц К.К.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (61002, м.Харків, вул.Чернишевська, 55) про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем ОСОБА_2 він перебуває у зареєстраному шлюбі з 22.05.2018 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Починаючи з дати реєстрації шлюбу вони мешкали за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою було зареєстровано місце проживання дитини. З початку 2021 року між ними постійно виникали сварки та конфлікти, вони фактично перестали проживати однією родиною, вести спільне господарство. Відповідач залишила його та змінила своє фактичне місце проживання. Незважаючи на те, що фактичне сімейне життя між ними припинилось, конфлікти не закінчувались, домінуючою причиною цих конфліктів є визначення місця проживання дитини, у зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання.

21.10.2022 до суду від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2022 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги визнала. Також, в судовому засіданні представник позивача надав до суду нотаріальну заяву відповідача ОСОБА_2 , в якій вона просить розглянути справу у її відсутність, зі змістом позову ознайомлена, обставини, якими позивач обґрунтовує позов відповідають дійсності і з ними вона погоджується.

Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином. До суду надали пояснення, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали в повному обсязі, долучити висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини №257 від 16.12.2022 року.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які пояснили суду, що вихованням та забезпеченням дитини займається батько, дитина проживає разом з ним. Позивачем створені всі належні умови для утримання дитини, а мати добровільно віддала дитину на виховання батькові і станом на теперішній час більшість часу перебуває за кордоном та не заперечує проти позовних вимог.

Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши та об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.05.2018 згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 10.06.2020, актовий запис №1588). Батьками дитини записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої 17.12.2021, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка №23», де малолітній ОСОБА_3 перебуває під наглядом фахівців з народження, дитина часто хворіє на простудні захворювання, доглядом за дитиною до року займалися батько та мати. На теперішній час супроводом в поліклініку та доглядом займається батько та бабуся ОСОБА_7 .

Відповідно до довідок з КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 14.12.2021 та КНП «Харківський психоневрологічний диспансер №3» ХМР від 13.12.2021 ОСОБА_1 на обліках в установах не перебуває.

Відповідно до довідки Свято-Софіївської релігійної громади Харківської Єпархії УПЦ від 09.12.2021 зазначено, що ОСОБА_1 працює в Свято -Софіївському храмі Харківської Єпархії УПЦ на посаді: диякона (форма працевлаштування основна, з окладом 6500 грн.), заступника настоятеля по АГЧ, форма працевлаштування з0а сумісництвом, з окладом 6500 грн.

Згідно відповіді відділу соціальної роботи по Київському району м.Харкова Департаменту соціальної політики Харківський міський центр соціальних служб «Довіра» від 22.12.2021 вказано, що дитина проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 в двокімнатній квартирі. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. На момент відвідування, матері дитини ОСОБА_2 вдома не було. З матір`ю дитини родина не має зв`язку. Зі слів батька, ОСОБА_2 не проживає з родиною з грудня 2021 та можливо проживає в м.Одеса, з липня 2021 року жінка регулярно покидала домівку без попередження та їхала у невідомому напрямку на тривалий час. ОСОБА_1 свідчить, що мати не спілкується з ним та дитиною, не цікавиться здоров`ям та життям дитини. Виплати, які призначені для догляду за дитиною до 3 років мати дитини отримує на свою банківську карту, на малолітнього сина дані кошти не витрачаються.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 та батько опікується інтересами дитини.

Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 №257 від 16.12.2022 року, вбачається, що вказане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Як вбачається з висновку, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, з метою захисту прав та інтересів дітей, вважає за доцільне: визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 .

Виходячи з обставин, досліджених у справі, та доказів, наданих позивачем, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги позивача у повному обсязі.

На переконання суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Згідно вимог ст.ст. 7, 155 СК України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), де зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 3 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні чи суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання дитини, що стало підставою для подачі позову до суду.

Враховуючи інтереси дитини, а також те, що за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, суд вважає, що на даний час проживання дитини з батьком буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме його розвитку, як психологічному так і фізичному.

Крім того, суд зауважує, що мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно неї та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Отже на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, тож суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України,суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (61002, м.Харків, вул.Чернишевська, 55) про визначення місця проживання дитини- задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя-