КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/2956/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Борисової О. В., Рейнарт І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого грошового забезпечення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2022 року в складі судді Волкової С. Я.,

встановив:

24.03.2020 Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого грошового забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.02.2018 № 26-к ОСОБА_1 з 20 лютого 2018 року призначено на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу планово-економічної та договірної роботи, звільнивши з посади головного спеціаліста відділу капітального будівництва.

Наказом Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.10.2019 № 133-к ОСОБА_1 увільнено від роботи у зв`язку із призовом на строкову військову службу з 15 жовтня 2019 року, із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку. Підстава: повістка ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.10.2019; заява ОСОБА_1

17.02.2020 на адресу позивача надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_2 Міністерства оборони України від 17.02.2020 № 223 про те, що призовною комісією Печерського району міста Києва на підставі акту повернення від 23.102019 № 9 у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прийнято рішення «Скасувати рішення про призив на строкову військову службу громадянина ОСОБА_1 протокол № 10 від 15.10.2019 в зв`язку з неявкою зі звільнення та направити матеріали до слідчих органів» протокол № 41 від 27.11.2019.

17.02.2020 невідомою особою до Управління було надано на реєстрацію заяву ОСОБА_1 про звільнення його за власним бажанням.

Наказом Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.03.2020 № 24-К ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу планово-економічної та договірної роботи за власним бажанням 02.03.2020 (ст. 38 КЗпП України).

Відповідно до п. 2 протоколу Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.02.2020 щодо розгляду листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.02.2020 №223 Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В» Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації було доручено провести службове розслідування стосовно ОСОБА_1 в частині виявлених фактів, які викладені у вказаному листі.

На запрошення дисциплінарної комісії ОСОБА_1 на засідання не прибув, не повідомив про поважні причини своєї відсутності.

Дисциплінарною комісією 27.02.2020 було надано подання про те, що в діях ОСОБА_1 є дисциплінарний проступок, визначений п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», прогул державного службовця без поважних причин, який тягне за собою обставини, що обтяжують відповідальність державного службовця, а саме: заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку ( пункт 5 частини 4 статті 67 Закону України «Про державну службу»).

З 15.10.2019 по 02.03.2020 ОСОБА_1 на робочому місці не з`являвся, що підтверджуються табелями робочого часу.

Пояснення щодо ухилення від призову на строкову військову службу або відсутності на робочому місці з 23.10.2019 по 02.03.2020 ОСОБА_1 не надані.

За виявленими обставинами, наказом по Управлінню житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.02.2020 №17-к нарахування та виплату середнього заробітку припинено з 14.02.2020.

Згідно з довідкою відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, за період з 15.10.2019 по 14.02.2020 ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата у розмірі 70 051,71 грн, з якої перераховано на його картковий рахунок 56 391, 62 грн.

З метою досудового врегулювання спору, листом від 02.03.2020 відповідачу була направлена претензія щодо повернення виплаченого грошового забезпечення.

На момент подачі позову виплачені кошти відповідачем не повернуто.

Посилаючись на вказані обставини та вимоги ст. 1212 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь виплачене грошове забезпечення в розмірі 56 391,62 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 56 391,62 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

18.08.2022 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Свої доводи мотивує тим, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду. Судом не з`ясовано та не надано належної оцінки обставині щодо непрацездатності відповідача у спірний період. Про ці обставини зазначено у дослідженій судом відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.02.2020 № 223. Суд залишив поза увагою питання добросовісності відповідача.

Зазначив, що він надавав до військового комісаріату підтверджуючи документи - листи непрацездатності. Позивачу також було відомо про його непрацездатність, тому його не звільнили за прогул. Листи непрацездатності він не надсилав, оскільки йому не було відомо про скасування його мобілізації.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту недобросовісності набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 56 391,62 грн як заробітної плати, а також те, що під час розгляду справи не встановлено наявності рахункової помилки, яка призвела до цього, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній та додатково наданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України для виконання обов`язків, пов`язаних із взяттям на військовий облік, призовом або прийняттям на військову службу, а також особи, які направляються районними (міськими) військовими комісаріатами на медичний огляд (медичне обстеження в амбулаторних чи стаціонарних умовах), лікування, звільняються від роботи на час, необхідний для виконання зазначених обов`язків та перебування в лікувальному закладі охорони здоров`я, із збереженням за ними місця роботи, займаної посади і середньої заробітної плати.

Відповідно до частин першої - третьої статті 119 КЗпП України ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Судом встановлено, що наказом Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.02.2018 № 26-к ОСОБА_1 з 20 лютого 2018 року призначено на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу планово-економічної та договірної роботи.

Наказом Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.10.2019 № 133-к ОСОБА_1 увільнено від роботи у зв`язку із призовом на строкову військову службу з 15 жовтня 2019 року, із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку. Підстава: повістка ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.10.2019; заява ОСОБА_1 .

На запит позивача від 11.02.2020 №01-11/165 ІНФОРМАЦІЯ_2 17.02.2020 за № 223 надано відповідь про те, що з 23.10.2019 і до теперішнього часу призовник ОСОБА_1 до Київського міського збірного пункту не прибув. На дзвінок по мобільному телефону НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_2. повідомив, що перебуває на лікуванні, де і з яким діагнозом не повідомив, кинув трубку, потворно на дзвінок не реагує. Призовною комісією Печерського району міста Києва на підставі акту повернення від 23.10.2019 № 9 у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прийнято рішення скасувати рішення про призов на строкову військову службу громадянина ОСОБА_1 , протокол № 10 від 15.10.2019, в зв`язку з неявкою зі звільнення та направити матеріали до слідчих органів», протокол № 41 від 27.11.2019. Відповідне подання передано до правоохоронних органів та органів прокуратури з вихідним №2385 від 29.11.2019 (а. с.12).

За наслідками розгляду листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.02.2020 №223, позивачем вирішено вважати період з 23.10.2019 по теперішній час прогулом. Дисциплінарній комісії доручено провести службове розслідування стосовно ОСОБА_1 в частині виявлених фактів (а.с.15, 16).

Наказом Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 лютого 2020 року №17-к, у зв`язку з неявкою на Київській міській збірний пункт із звільнення для відправки в навчальний центр Національної Гвардії України, керуючись абзацем третім пункту 143 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, статтею 119 КЗпП України, відділу бухгалтерського обліку та звітності наказано припинити з 14.02.2020 нарахування та виплату середнього заробітку ОСОБА_1 ; головному спеціалісту з питань персоналу - відмічати відсутність ОСОБА_1 у табелі обліку використання робочого часу з 14.02.2020 позначкою "І" (а.с.20).

17.02.2020 до позивача від імені відповідача надійшла заява про звільнення ОСОБА_1 з роботи за власним бажанням з 17.02.2020 (а.с.13).

20.02.2020 відповідачу направлено лист Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" управління житлово-комунального господарства та будівництва печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Дисциплінарна комісія) з проханням прибути 26.02.2020 о 11 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Московська, 37/2, каб.11, на засідання Дисциплінарної комісії для надання пояснень щодо обставин порушення внутрішнього розпорядку управління, а саме безпідставної тривалої відсутності на роботі ( а.с. 17).

26.02.2020 складено акт про відсутність ОСОБА_1 на Дисциплінарній комісії та відмову від надання пояснень (а.с. 32).

27.02.2020 Дисциплінарна комісія звернулась до Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з поданням, в якому рекомендувала: притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, застосувавши вид дисциплінарного стягнення: догана (пункт 12 частини 2 статті 65, пункт 5 частини 4 статті 67 Закону України «Про державну службу»); вжити відповідні заходи щодо повернення сплачених коштів ОСОБА_1 у розмірі 56 391,62 грн; вжити відповідні заходи щодо повернення коштів, перерахованих до бюджету (податків) на загальну суму 15 411,39 грн (а.с. 18, 19).

Наказом Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.03.2020 № 24-К ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу планово-економічної та договірної роботи за власним бажанням 02 березня 2020 року, ст. 38 КЗпП України. Підстава: заява ОСОБА_1 (а.с. 14).

Згідно з довідкою відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, за період з 15.10.2019 по 14.02.2020 ОСОБА_1 було перераховано на картковий рахунок середній заробіток в сумі 56 391, 62 грн (а.с. 33).

02.03.2020 ОСОБА_1 надіслана претензія з вимогою в десятиденний термін з дня отримання даної претензії перерахувати на розрахунковий рахунок позивача виплачене грошове забезпечення, яке було перераховано на його картковий рахунок за період з 15.10.2019 по 14.02.2020 в сумі 56 391, 62 грн (а.с. 34, 45).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

За статтею 1215 ЦК України не підлягають поверненню, зокрема, безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151ц-13 та від 2 липня 2014 року у справі № 6-91/цс-14.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 , будучи увільненим від роботи у зв`язку з призовом на строкову військову службу з 15 жовтня 2019 року, з 23 жовтня 2019 року до Київського міського збірного пункту не прибув, про причину неприбуття керівництво Київського міського збірного пункту та ІНФОРМАЦІЯ_1 не повідомив, у зв`язку з чим було прийнято рішення скасувати його призов на строкову військову службу та направити матеріали до слідчих органів.

Та обставина, що на дзвінок з військового комісаріату ОСОБА_1 повідомив про те, що перебуває на лікуванні, «де і з яким діагнозом не повідомив та кинув трубку, повторно на дзвінок не реагує», свідчить про недобросовісність відповідача щодо неповідомлення причин неприбуття до Київського міського збірного пункту, що в свою чергу призвело до скасування рішення про його призов на строкову військову службу.

Відповідно до світлокопій листків непрацездатності, які долучені відповідачем до апеляційної скарги:

- лікарем КНП ЦПМСД №2 філії №10 Оболонського району м. Києва, у зв`язку з загальним захворюванням, ОСОБА_1 видано листок непрацездатності з 22.10.2019 по 25.10.2019 (а.с. 72);

- лікарем Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Київ Пачленку С. О. видано листки непрацездатності з 25.10.2019 по 11.11.2019, з 12.11.2019 по 29.11.2019 (а.с. 73-74).

Доказів того, що відповідач повідомив позивача про те, що він перебував в період з 22.10.2019 по 29.11.2019 в стані тимчасової непрацездатності, передавав вказані лікарні листки для здійснення їх оплати матеріали справи не містять.

Матеріли справи також не містять доказів того, що після одужання, починаючи з 30 листопада 2019 року він повідомив позивача про те, що його призов на військову службу в жовтні 2019 року було скасовано, а матеріали направлені до слідчих органів.

Та обставина, що відповідач в період з 22.10.2019 по 29.11.2019 хворів, не свідчить про відсутність в його діях недобросовісності, з огляду на те, що він був зобов`язаний належним чином повідомити про причини неявки до збірного пункту, а в подальшому, після скасування рішення про його призов, повідомити роботодавця про причини неявки на робоче місце.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

З огляду на обставини, за яких було отримано відповідачем середній заробіток за місцем роботи відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у виді стягнення грошових коштів в сумі 56 391,62 грн не буде мати своїм наслідком непропорційний та надмірний індивідуальний тягар, а отже не порушить справедливий баланс інтересів сторін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору та не дають підстав вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: О. В. Борисова

І. М. Рейнарт