ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/1382/22 Номер провадження 22-з/814/227/23 Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
20 липня 2023 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Лобова О.А., Дряниці Ю.В.
розглянула в порядку письмового провадження заяву адвоката Лисенка Андрія Олександровича, який представляє позивачку ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення
по цивільній справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" на додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2023 року, ухвалене суддею Кузіною Ж.В., по справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 642/1382/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору виконаним належним чином.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» залишено без задоволення. Додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2023 року залишено без змін.
04.07.2023 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява адвоката Лисенка Андрія Олександровича, який представляє позивачку ОСОБА_1 ,сформована в системі «Електронний суд» 03.07.2023, про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн., понесені в суді апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши заяву з додатками та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України розгляд цієї справи проводився апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
З огляду на приписи ст. 270 ЦПК України розгляд заяви Лисенка А.О. про ухвалення додаткового рішення також проводиться Полтавським апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України.
Відповідно до п. в) п. 4) ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: резолютивної частини із зазначенням: розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції .
Матеріалами справи встановлено, що у лютому 2022 року ОСОБА_1 в особі адвоката Лисенка А.О. звернулася до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору виконаним належним чином.
Рішенням Киїського районного суду м. Полтави від 25 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору виконаним належним чином задоволено.

Визнано кредитний договір №835/10-27/15/8-086 від 24.06.2008 року, що укладений між ОСОБА_1 та АТ «Укрсоцбанк» припиненим внаслідок належного його виконання.

31 січня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лисенко А.О. звернувся до місцевого суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цій справі на правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2023 рокустягнуто з Акціонерного товариства «СЕНС-Банк» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. 00 коп. (двадцять тисяч гривень 00 копійок).

З вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач Акціонерне товариство "СЕНС БАНК" та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким зменшити суму стягнутих з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу з 20 000,00 грн до 10 000,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Лисенко А.О. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін додаткове рішення суду, яке вважає обґрунтованим і законним, та стягнути з позивача судові витрати в повному обсязі.

У письмових поясненнях представник банку просив задовольнити апеляційну скаргу та зменшити витрати на правничу допомогу, які позивачка очікує понести в суді апеляційної інстанції у розмірі 8000 грн., врахувавши критерії необхідності, реальності та розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, до 3000,00 грн.

Як вказувалося вище, постановою Полтавського апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» залишено без задоволення. Додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2023 року залишено без змін.

04.07.2023 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява адвоката Лисенка Андрія Олександровича, який представляє позивачку ОСОБА_1 ,сформована в системі «Електронний суд» 03.07.2023, про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн., понесені в суді апеляційної інстанції.

До заяви додав договір про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 19 травня 2023 року, в п. 4.1 якого сторони погодили, що розмір гонорару за послуги/роботи адвоката за даним договором складає: 8000,00 грн; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 03 липня 2023 року; товарний чек від 19 травня 2023 року про сплату адвокату гонорару в сумі 8000,00 грн.

Вказані документи подані з дотриманням строку, встановленого ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як встановлено ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України вбачається, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 22.01.2021 р. при розгляді справи № 925/1137/19.

Враховуючи обсяг правничої допомоги, наданої позивачці адвокатом Лисенком А.О. при розгляді цієї справи в суді апеляційної інстанції, а такожїї вартість, яка згідно поданих документів становить 8000,00 грн., - колегія суддів приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу, які понесла позивачка в суді апеляційної інстанції, є неспівмірним з обсягом наданої їй правничої допомоги адвокатом Лисенком А.О. та є значно завищеною.

Аналіз апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення, яке стосується стягнення витрат на правничу допомогу; надання консультації клієнту, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу на таке додаткове рішення та заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, не потребує значного обсягу юридичної та технічної роботи, тривалого часу для опрацювання та складання подібного виду документів.

З огляду на наведені положення закону та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для прийняття додаткової постанови, часткового задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

При цьому колегія суддів апеляційного суду виходить з критеріїв необхідності, реальності, розумності витрат на правничу допомогу, а розмір витрат на правничу допомогу, який відшкодовується позивачці, є співмірний із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Керуючись статтею 133, 137, 141, 182, 183, 270, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву адвоката Лисенка Андрія Олександровича, який представляє позивачку ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, у сумі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

О.А.Лобов