Справа № 202/9501/23
Провадження № 2/202/2126/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнко Д.В.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини, про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та про стягнення аліментів, -

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_4 звернувся до суду, в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , з позовною заявою за результатом розгляду якої просив суд:

-) визначити місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-) припинити стягнення аліментів на утримання дитини та звільнити від сплати заборгованості за аліментами ОСОБА_4 з серпня 2022 року за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська у цивільній справі №202/2449/16-ц;

-) стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до моменту повноліття дитини.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони почали проживати окремо, дитина залишилась жити з матір`ю. З 2016 рокі з позивача, судовим рішенням від 8 серпня 2016 року, було стягнуто аліменти на утримання сина. На початку серпня 2022 року ОСОБА_6 прийшов до позивача і категорично заявив, що хоче проживати з позивачем, тобто із своїм батьком. Своє рішення дитина мотивувала тим, що відповідач, яка є його матір`ю, зловживає спиртними напоями та застосовує до нього фізичну силу, у зв`язку із чим син почав проживати разом із позивачем. Проте з серпня 2022 року аліменти продовжують стягуватись на користь відповідача, яка жодних витрат на дитину не несе.

Сторона відповідача позов не визнала, зазначила, що дитина проживає з нею, до батька ходить інколи.

У судовому засіданні дитина, ОСОБА_6 суду показав, що проживає з батьком вже рік, інколи ходить до матері, однак хоче жити з батьком. Батько його утримує, умови проживання гарні.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , батьками дитини зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 6 січня 2010 року.

Станом на дату ухвалення рішення у даній справі, ОСОБА_6 виповнилось повних 13 років, тобто дитина має статус малолітньої особи.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 8 серпня 2016 року, у цивільній справі №202/2449/16-ц, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6 , 2009 року народження, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало чинності 19 серпня 2016 року.

Згідно характеристики, виданої да підписаної класним керівником та директором КЗО «Ліцей «Синергія» ДОР, ОСОБА_6 учень 7 класу, який навчається в КЗО «Ліцей «Синергія» ДОР з першого класу, зарекомендував себе з позитивної сторони. Дитина проживає з батьком, який піклується про нього, цікавиться його успішністю у школі, привозить дитину до школи на консультації. Батько приділяє належну увагу вихованню сина. Мати іноді телефонує класному керівникові, щоб дізнатись про навчальні досягнення дитини.

10 лютого 2023 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1 700, 00 грн.) Постанова набрала чинності 21 лютого 2023 року, справа №202/1601/23.

Згідно змісту постанови встановлено, що 08 січня 2023 року о 20 год.30 хв., ОСОБА_5 не виконала свої батьківські обов`язки по відношенню до свого сина ОСОБА_6 , 2009 року народження, який вибіг з дому та босоніж побіг до батька за адресою: АДРЕСА_1 , через конфлікт із матір`ю, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1ст.184 КУпАП.

5 квітня 2023 року комісією Лівобережної адміністрації ДМР складено акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні, в домі тепло, чисто, сучасний ремонт, меблі та побутова техніка в наявності. Дитина забезпечена одягом, окремим ліжком, місцем для навчання. Батьки дитини розлучені з 1997 року, мати проживає окремо.

У відповідності до листа заступника начальника управління з питань виплат - начальника відділу з питань відрахувань заборгованість зі сплати аліментів, станом на 1 травня 2023 року, складає 6 257, 59 грн.

ІІІ. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Стаття 142 СК України зазначає, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до вимог ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В статті 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 підрозділу 1 розділу 2 Цивільного Кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст.31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст.32 ЦК України).

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч.4 ст. 29 ЦК України). У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч.3 ст. 29 ЦК України). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.2 ст. 29 ЦК України).

Вказані норми кореспондуються із нормами Сімейного Кодексу України.

Так, статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов в частині визначення місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає задоволенню.

Крім того, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Це також кореспондується з положеннями ст.273 СК України, згідно з якою якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України, має на меті скасування їх присудження.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому, обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Стягнення на даний час аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, яка з серпня 2022 року проживає з ним, тобто з батьком.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З огляду на викладене, враховуючи те, що саме з серпня 2022 року дитина проживає з батьком, проте існує обов`язкове до виконання не скасоване рішення суду, яким із позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідача на сина, суд робить висновок про те, що позов в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача підлягає задоволенню, крім того із відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти на утримання спільної дитини, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до моменту повноліття.

Виходячи із зазначених судом вище норм, а також, встановлених в ході розгляду обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 19, 141, 142, 150, 153, 155, 159, 161 СК України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Принципом 7 Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959, ст. ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, п. 15, п. п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позовні вимоги ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини, про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та про стягнення аліментів.

Визначити місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити стягнення аліментів на утримання дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та звільнити від сплати заборгованості за аліментами ОСОБА_4 з серпня 2022 року за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 8 серпня 2016 року у цивільній справі №202/2449/16-ц.

Стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до моменту повноліття.

Стягнення здійснювати з 24 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Поний текст судового рішення складено 26.07.2023 року.

Суддя Г.О. Кухтін