Справа № 433/928/20
Провадження № 2/761/2444/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

09 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2020 року до Троїцького районного суду Луганської області надійшла зазначена позовна заява.

10 березня 2021 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла вказана позовна заява за підсудністю.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про іпотечний кредит №4303 від 11.06.2007 року станом на 17.06.2020 року в розмірі 2 647,07 доларів США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.06.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) був укладений договір про іпотечний кредит №4303 за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти для придбання квартири в сумі 21 000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних строком на 240 місяців та остаточною датою повернення кредиту не пізніше 11.06.2027 року.

Як зазначає позивач, Банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі та надав грошові кошти, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання в частині повернення грошових коштів не виконує, в строки, визначені кредитним договором, грошові кошти не повертає, з серпня 2014 року виникла заборгованість, яка станом на 16.02.2017 року становила 2 647,07 доларів США у зв`язку з чим 29.09.2016 року позивачем було направлено відповідачу лист-вимогу про дострокове повернення кредиту.

Крім того, рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 24.05.2017 року з ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит №4303 від 11.06.2007 року в сумі 2 647,07 доларів США.

Позивач вказує, що станом на 17.06.2020 року в результаті невжиття відповідачем заходів щодо погашення заборгованості перед банком, існує нестягнута за рішенням суду заборгованість за договором про іпотечний кредит №4303 від 11.06.2007 року в сумі 2 647,07 доларів США, з яких: проценти за користування кредитом з 16.02.2017 року по 15.01.2018 року в сумі 1 590,44 доларів США; 3% річних за прострочення сплати кредиту з 16.02.2017 року по 17.06.2020 року в сумі 458,79 доларів США; 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 16.02.2017 року по 17.06.2020 року в сумі 597,84 доларів США.

У зв`язку з несплатою заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві.

А тому, враховуючи положення статей 223 та 280 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання та заочний розгляд справи.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковомузадоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Судом встановлено, що 11.06.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) був укладений договір про іпотечний кредит №4303, за умовами якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в сумі 21 000,00 доларів США на придбання квартири. Кредит надавався строком на 240 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 11.06.2027 року. За користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати проценти в розмірі 12,5% річних.

Згідно Додаткової угоди №1 до кредитного договору №4303 від 11.06.2007 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , сторони домовились у зв`язку з перенесенням платежів основного боргу по кредитному договору №4303 від 11.06.2007 року встановити суму щомісячного погашення боргу у розмірі 91,00 долар США, а остання сплата платежів проводиться не пізніше 11.06.2027 року.

Відповідно до заяви на видачу готівки №501 від 11.06.2007 року, ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 21 000,00 доларів США.

Як передбачено п. 4.3 Договору, позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяте на себе зобов`язання за договором, а саме повернути кредит в сумі 21 000,00 доларів США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, у разі порушення умов договору достроково повернути кредит зі сплатою за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та інших штрафних санкцій.

Згідно з п. 3.3 зазначеного договору, банк має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту в цілому або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань, зокрема, у разі одноразового прострочення сплати чергового платежу по кредиту та процентів за користування кредитом понад 2-х місяців.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Як зазначив позивач в позовній заяві, з серпня 2014 року відповідач належним чином не виконує власних зобов`язань за договором та не повертає грошові кошти.

Так, позивач, скориставшись своїм правом, 09.03.2017 року звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 24.05.2017 року (справа №433/452/17) позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором про іпотечний кредит №4303 від 11.06.2007 року в сумі 18 754 долари США 37 центів.

Рішення набрало законної сили.

З вказаного рішення вбачається, що стягнута з відповідача заборгованість в сумі 18 754,37 доларів США виникла станом на 16.02.2017 року та складається з: 11 141,00 доларів США - строкового боргу за кредитом; 2 763,55 доларів США - простроченого боргу за кредитом за період 01.08.2014 року по 15.02.2017 року; 71,43 доларів США - строкових відсотків за користування кредитом за період з 01.02.2017 року по 15.02.2017 року; 4 498,94 доларів США - прострочених відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 15.02.2017 року; 105,03 доларів США - 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 01.08.2014 року по 15.02.2017 року; 174,42 долари США - 3% річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 15.02.2017 року.

Позивач в позовній заяві стверджував що заборгованість не сплачено. В той же час відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів сплати заборгованості на виконання рішення суду.

Як встановлено рішенням суду, 28.09.2016 року на адресу позичальника була направлена вимога про дострокове повернення кредиту за Договором про іпотечний кредит №4303 від 11.06.2007 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про іпотечний кредит №4303 від 11.06.2007 року в сумі 2 647,07 доларів США, з яких: проценти за користування кредитом з 16.02.2017 року по 15.01.2018 року в сумі 1 590,44 доларів США; 3% річних за прострочення сплати кредиту з 16.02.2017 року по 17.06.2020 року в сумі 458,79 доларів США; 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 16.02.2017 року по 17.06.2020 року в сумі 597,84 доларів США.

Таким чином, оскільки позивач змінив строк кредитування за договором про іпотечний кредит №4303 від 11.06.2007 року, направивши 28.09.2016 року вимогу про дострокове повернення кредиту та стягнувши всю суму кредиту за рішенням суду, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом з 16.02.2017 року по 15.01.2018 року в сумі 1 590,44 доларів США, оскільки останні нараховані після закінчення строку кредитування.

В той же час, суд вважає, що є законом передбачені підстави для стягнення 3% річних нарахованих за період з 16.02.2017 року по 17.06.2020 року на суму заборгованості за прострочення сплати кредиту в сумі 458,79 доларів США та за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 597,84 доларів США, а всього 1056,63 долари США.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі положень статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 77-81, 141, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (, м.Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд.36) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованість за Договором про іпотечний кредит №4303 від 11.06.2007 року станом на 17.06.2020 року в розмірі 1056 (одна тисяча п`ятдесят шість) доларів США 63 центи та 839,12 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безп осередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула