Провадження № 2/686/436/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Чевилюк З.А.

при секретарі Бенькалович А.Я.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа , Служба у справах дітей Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком.

У зв`язку із війною відповідач знаходиться разом з дітьми в Німеччині. Відповідач перебуває у нових стосунках з іншим чоловіком. Звернув увагу на аморальність поведінки відповідача, яка маючи живого чоловіка, перебуваючи з ним у шлюбі, мала стосунки з іншим чоловіком.

Проживання дітей в чужому середовищі та суспільстві принесе малолітнім дітям непоправну шкоду та становить значні ризики для їх душевної рівноваги. Позивач має переважне право на виховання власних дітей. Для формування національної ідентичності та повноцінного розвитку доцільно визначити місцем проживання дітей-місце проживання їх батька в Україні. Діти проживають разом з матір`ю в чужій країні, у соціальній квартирі в рамках наданого Німеччиною тимчасового прихистку. Позивач здатний забезпечити дітям належні умови проживання, оскільки володіє окремим житлом, яке діти ідентифікують як «рідний дім». На прилеглій території до власного будинку розташована зона для дітей із натуральним газоном, гойдалкою, пісочницею, гамаками та майданчиком для активних ігор. Територія є закритою для сторонніх осіб, що створює безпечні умови для перебування дітей на свіжому повітрі.

Умови проживання дітей в Києві в рідній домівці разом з батьком дають можливість дітям продовжити освітній процес ефективніше, ніж закордоном, перебуваючи у звичному для них оточенні, поруч із своїми друзями, маючи постійне спілкування із бабусями, дідусями, з сестрами, братами, що сприятиме їх всебічному розвитку.

Відповідач немає постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дітей,офіційно не працевлаштована, мешкає у соціальному житлі, яке можуть попросити звільнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволені.

Суд роз`яснив учасникам справи право заявити клопотання про залучення відповідного органу опіки та піклування по місцю проживання дітей для дачі відповідного висновку, проте таке клопотання не було заявлено. Зокрема, позивач не вважав його розв`язання за доцільне в рамках розгляду даної справи.

Представник відповідача заперечив позовні вимоги, зауваживши, що відповідач та спільні діти законно перебувають у Німеччині, отримують соціальну допомогу, що перевищує дохід позивача, забезпечує належні умови розвитку та проживання дітей, на підтвердження чого надав засвідчені переклади підтверджуючих документів, належність та допустимість яких як доказів у зв`язку з відсутністю апостиля була зауважена позивачем.

Служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації подала заяву про розгляд справу за відсутності та підтвердила неспроможність підготувати висновок про визначення місця проживання дітей, у зв`язку із неможливістю дослідити всі обставини справи, враховуючи фактичне місцезнаходження дітей закордоном.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов не підлягаючим задоволенню.

Батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується відповідними свідоцтвами.

Сторони перебували у шлюбі, який припинено за рішенням суду.

Між сторонами склались непрості стосунки, зумовлені в тому числі вступом відповідача у новий шлюб, народження дитини від іншого чоловіка та перебування відповідача з дітьми у Німеччині.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На сьогоднішній день дію воєнного стану законодавчо подовжено.

У зв`язку із війною відповідач знаходиться разом з дітьми в Німеччині. Відповідач перебуває у нових стосунках з іншим чоловіком. Діти проживають разом з матір`ю в іншій країні, у соціальній квартирі в рамках наданого Німеччиною тимчасового прихистку, що підтверджено позивачем.

Позивач працевлаштований, позитивно характеризується, володіє нерухомістю на праві власності, отримує дохід, який перевищує прожитковий мінімум та надає можливість утримувати дітей, створив умови для проживання дітей, що підтверджується зібраними у справі доказами.

Представником відповідача представлено докази на підтвердження законності перебування відповідача та дітей за кордоном, отримуваний дохід, навчання дітей та умови проживання, однак вказані письмові докази з перекладом на німецьку мову не апостильовані. Відповідно до Гаазької конвенції 1961 року, Німеччина належить до країн, які скасовують вимогу легалізації офіційних документів. Відповідно до представлених офіційних документів діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 офіційно перебувають з відповідачем у Німеччині, де їм створені умови для проживання та навчання. Відповідач займається їх розвитком та навчанням, отримує соціальну допомогу на дітей,яка перевищує дохід позивача, стягує також з останнього аліменти.

Невиконання обов`язків відповідача щодо утримання дітей, аморальність поведінки, неплатоспроможність не доведені позивачем.

Служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації підтвердила неспроможність підготувати висновок про визначення місця проживання дітей, у зв`язку із неможливістю дослідити всі обставини справи, враховуючи фактичне місцезнаходження дітей за кордоном.

Суд роз`яснив учасникам справи право заявити клопотання про залучення відповідного органу опіки та піклування по місцю проживання дітей для дачі відповідного висновку, проте таке клопотання не було заявлено. Зокрема, позивач не вважав його розв`язання за доцільне в рамках розгляду даної справи.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків(усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання(ч.4, 6. ст.29 ЦК)

Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Дитина не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства через те, що батьки не змогли зберегти шлюб.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатись з батьками всупереч її бажанню, за винятком, коли таке розлучення необхідно в найкращих інтересах дитини. В конвенції закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини.

Під час розгляду справ щодо місця проживання дитини суди мають дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Такі висновки викладено Верховним Судом у постанові від 1 березня 2023 року у справі № 643/16285/20 (провадження № 61-530св23).

Проте у воєнний час цього недостатньо, потрібно враховувати ще фактор безпеки для дитини.

Верховний Суд у постанові від 09.02.2023 р. у справі № 753/572/20, вказав, що інтереси дитини переважають над інтересами й бажаннями її батьків, та в умовах воєнного стану в Україні дитині безпечніше залишатися з матір`ю за кордоном.

З огляду на введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя.

У постанові від 23.02.2023 р. у справі № 188/1542/20 Верховний Суд зауважив, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину й забезпечити те, що їй потрібно, аби дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, у якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Дитина потребує уваги, підтримки й любові обох батьків. Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів.

Проживання дітей з матір`ю, з якою вони безперервно проживали тривалий період, в країні, де не ведуться бойові дії, забезпечує їх розвиток у безпечному, спокійному і стійкому середовищі та не впливає на взаємини дітей із батьком, оскільки не позбавляє його прав і не звільняє від виконання батьківських обов`язків.

Належне виконання батьком (матір`ю) батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини саме по собі не є безумовною підставою для визначення місця проживання дитини саме з ним (нею). Постанова ВС від 08 вересня 2021 року у справі № 607/25451/19 (провадження № 61- 5840св21).

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про штучність даного спору, метою якого не є захист інтересів дітей. Порушення прав позивача, інтересів неповнолітніх дітей не доведено належними та допустимими доказами. Визначення місця проживання дітей з матір`ю за місцем проживання мами в Німеччині не є результатом таємного викрадення дітей, а наслідком збройної агресії щодо України та домовленості батьків з метою забезпечення безпеки дітей та збереження їх життя та здоров`я. На волевиявлення позивача щодо місцезнаходження дітей вплинула поведінка позивача, у зв`язку із зміною нею сімейного статусу та вступ у новий шлюб, що не може бути причиною порушення прав дітей на безпечне середовище та життя.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини, З.У. «Про охорону дитинства», ст.ст. 141,150,151, 161,162,171,, 165, 167,170 СК України, ст.ст.19, 81, 82, 263,353 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації,м.Київ, просп.Повітрофлотський 41.

Повний текст рішення виготовлено 1 серпня 2023 року.

Суддя: З.А.Чевилюк