Справа № 589/2165/23
Провадження № 6/589/43/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Прачук О.В.,

за участю секретаря судового засідання Щерби Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка заяву адвоката Ковбасюка Владислава Анатолійовича, в інтересах ОСОБА_1 , про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2023 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області видано судовий наказ у справі № 589/2165/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 24 квітня 2023 року, і до повноліття дитини.

05 червня 2023 року надійшла заява адвоката Ковбасюка Владислава Анатолійовича, в інтересах ОСОБА_1 , про визнання цього судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування заяви зазначає, що судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів винесено безпідставно, з огляду на те, що дитина сторін проживає разом з ним, а отже матір дитини не може бути отримувачем аліментів. Більш того, зауважує, що аліменти на утримання сина сторін вже стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовим наказом Оратівського районного суду Вінницької області від 20.04.2023 у справі № 141/268/23.

В свою чергу ОСОБА_2 надала до суду письмові пояснення з приводу заяви ОСОБА_1 , за змістом яких, заперечувала аргументи, наведені боржником. Наголошувала на тому, що син проживає разом з нею та вона, як мати, має право отримувати аліменти на його утримання.

В подальшому, ОСОБА_1 , на підтвердження доводів своєї заяви, долучив до матеріалів справи копію судового рішення у справ № 760/2096/22, яким визначено місця проживання ОСОБА_3 з батьком.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, не з`явилися.

Відповідно до положень частини 3 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши доводи заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, та матеріали справи, дійшов до наступних висновків:

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, яка має право вимоги, а також органи та особи, якими законом надано право звернутися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно пункту 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також у ст. 199 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З вказаного слідує, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживає дитина, і таке є безумовним.

Як вбачається із матеріалів справи № 589/2165/23, стягувачем до своєї заяви були додані документи, що підтверджують батьківство сторін відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та факт проживання останнього разом з матір`ю.

За таких обставин, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, Шосткинським міськрайонним судом Сумської області видано 16.05.2023 судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 24 квітня 2023 року, і до повноліття дитини.

При цьому, обставини, про які зазначає ОСОБА_1 (щодо проживання дитини разом з ним), не були відомі при розгляді заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу, оскільки судовий наказ виносився суддею одноособово, без виклику стягувача і боржника, що відповідає приписам ЦПК України.

В цьому контексті також слід наголосити на неможливості взяття до уваги судом наданого заявником судового рішення щодо визначення місця проживання дитини разом з ним, з огляду на не набрання таким законної сили.

За змістом статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (стаття 431 ЦПК України).

Згідно ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно частини 2 статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником, іншою особою або з інших причин.

В пункті 4 Узагальнення судової практики ВССУ № 8 від 25.09.2015 надані роз`яснення словосполучення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме про те, що словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконано.

Наведені в ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави про припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу 1 книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливості виконання, що в даному випадку судом не встановлено та матеріалами справи № 589/2165/23 не підтверджується.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають повторному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Із системного аналізу змісту зазначених роз`яснень слід дійти висновку, що до процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не відноситься наявність спору про право, яке може вплинути на права та обов`язки боржника у виконавчому провадженні.

Таким чином, підстави вважати, що наявність спору між стягувачем та боржником при видачі судового наказу про стягнення аліментів як самостійної підстави для визнання його, як виконавчого документа, таким, що не підлягає виконанню, відсутні. Відсутні й інші процесуальні підстави для визнання у даному випадку судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Доцільно зауважити, що, в силу приписів ч. 1 ст. 170 ЦПК України, судовий наказ виданий за вимогою про стягнення аліментів не підлягає скасуванню в порядку, передбаченому ст. 170 ЦПК України. Разом з тим, відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України, такий може бути переглянуто за нововиявленими обставинами, що також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.11.2022 (справа № 188/1029/19).

Підсумовуючи викладене, у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Між тим, суд вважає доцільним роз`яснити заявнику, що він не позбавлений можливості захистити свої права в інший спосіб, визначений положеннями цивільного процесуального законодавства та сімейного законодавства України.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 89, 161, 170, 259, 260, 431, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук