Справа № 151/7/23
Провадження № 22-ц/801/1606/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Токарчук Л. Г.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 рокуСправа № 151/7/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Ковальчука О.В., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №151/7/23 запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Цепляєва Сергія Вікторовича на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 02 червня 2023 року, яке ухвалене суддею Токарчук Л.Г. Чечельницькому районномусуді Вінницької області, повний текст складено 12 червня 2023 року,

в с т а н о в и в :

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності, мотивуючи позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , а 16 червня 2015 року ОСОБА_4 , які були батьками сторін у справі. Після їх смерті відкрилася спадщина. Батьки перебуваючи в шлюбі збудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Крім того, батько отримав у спадщину житловий будинок за адресою по АДРЕСА_1 . Згідно довідки № 10-2/2665/15 від 27 жовтня 2015 року виданої Держсільгоспінспекцією України у Вінницькій області за ОСОБА_4 , також, зареєстровано на праві особистої власності самохідне шасі (трактор) Т-16, 1976 року випуску. Після смерті обох батьків вони з братом подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини та було заведено спадкову справу, однак коли вона звернулася за видачою свідоцтва про право на спадщину на житлові будинки їй було повідомлено, що у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують належність майна спадкодавцеві оформити спадщину є неможливим.

В подальшому ОСОБА_1 виготовила за власні кошти два технічні паспорти на будинки батьків та з даними документами звернулася до суду. Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 17 березня 2016 року визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на: 1/2 житлового будинку, який розміщений по АДРЕСА_1 , на 1/2 житлового будинку, який розміщений по АДРЕСА_1 та на 1/2 самохідного шасі Т-16М, 1976 року випуску, яке рахується по обліку за померлим ОСОБА_4 .

Після того, як рішення набрало законної сили, вона звернулася до державного реєстратора та зареєструвала право власності на 1/2 частину кожного будинку, яку отримала у якості спадщини. З того часу намагалася дійти порозуміння з власником інших частин спадщини ОСОБА_2 , однак зусилля були марними.

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2022 року визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на: 1/2 житлового будинку загальною площею 99,1 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 та на 1/2 житлового будинку загальною площею 39,5 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 .

Таким чином, відповідно до рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 17 березня 2016 року їй належить частина самохідного шасі, яка має вартість 36020 грн. Проте, після смерті батька відповідач користується зазначеним транспортним засобом одноособово, і усі її зусилля встановити місце його знаходження не дали результатів.

Оскільки вже тривалий час її права, як власника майна порушуються, бажає стати єдиним власником нерухомого майна (житлових будинків), а тому виникає необхідність для звернення до суду з цим позовом в якому просить поділити майно, що належить на праві її спільної власності та ОСОБА_2 , визнати за нею право власності на 1/2 житлового будинку загальною площею 99,1 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 та 1/2 житлового будинку загальною площею 39,5 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 . Визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 самохідного шасі Т-16М, 1976 року випуску та стягнути з неї на користь відповідача - кошти в сумі 9692 грн в рахунок компенсації за відхилення від часток у поділі майна. Вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 02 червня 2023 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Цепляєв С.В. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним, вбачається невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Цепляєва С.В. повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справу, яке мотивоване тим, що позивач ОСОБА_1 бажає брати участь в судовому засіданні апеляційного суду та давати пояснення по суті апеляційної скарги, оскільки на даний час хворіє та не може прийняти участі в судовому засіданні.

Проте, клопотань про зупинення провадження відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.252 ЦПК України, апеляційному суду не надано, а тому колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи у відсутність сторін.

Отже, в судове засідання сторони не з`явилися повторно, хоча були належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи, а відтак, на переконання колегії суддів і відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 17 березня 2016 року (справа №151/1040/15-ц), визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на:

- 1/2 житлового будинку загальною площею 99,1 кв.м., який розміщений по АДРЕСА_1 і який складається з житлового будинку-А загальною площею 99,1 кв.м., прибудови-а, прибудови-а1, літньої кухні-Б, сараю-б, сараю-В, гаража-Г, погріб-г/під, огорожі 1-2, криниці-3;

- 1/2 житлового будинку загальною площею 39,5 кв.м. який розміщений по АДРЕСА_1 і який складається з житлового будинку-А загальною площею 39,5 кв.м.;

- 1/2 самохідного шасі Т-16М, 1976 року випуску, заводський №б/н, двигун № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 12 липня 1994 року, яке рахується по обліку за померлим ОСОБА_4 (а.с.7 - 8).

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2022 року (справа №151/131/22) визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на:

-1/2 житлового будинку загальною площею 99,1 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 і який складається із житлового будинку позначеного на плані літерою -"А", прибудови - "а", прибудови - "а1", літньої кухні - "Б", сараю - "б", сараю - "В", гаража - "Г", погріба - "г/під.", огорожі - "1-2", колодязя - "3";

-1/2 житлового будинку загальною площею 39,5 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 і який складається із житлового будинку позначеного на плані літерою -"А". (а.с.9 - 11)

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

При цьому на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21).

Як вбачається із інформаційних довідок № 58224670 та 58218082 від 27 квітня 2016 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 99,1 кв.м., житловою - 67,3 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 39,5 кв.м., житловою - 15,8 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 (а.с.19 - 20).

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача адвокат Цепляєв С.В., зазначив, що ОСОБА_1 згідно рішення суду є власницею вказаних будинків, а зазначення у витягах повної власності за позивачем є помилковим.

Згідно довідки від 27 жовтня 2015 року №10-02/2665/15 за ОСОБА_4 (покійним батьком сторін) на момент видачі довідки було зареєстроване самохідне шасі Т-16М, 1976 року випуску, заводський № б/н, двигун № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане 12 липня 1994 року (а.с.22).

Право власності на даного самохідного шасі визнано за позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 17 березня 2016 року в справі №151/1040/15-ц (а.с.7 - 8).

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 з позовом про визнання права власності на самохідного шасі не звертався.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , вона зверталася до Чечельницького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області щодо того, що ОСОБА_2 разом із невстановленими особами викрав реєстраційні документи на вищевказане самохідне шасі (трактор) та сам трактор, який належить їй на праві власності, чим порушив її право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном (а.с.59).

Згідно відповіді Чечельницького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області №4024/208/01-2016 від 20 жовтня 2016 року підстави для введення відомостей до ЄРДС та притягнення ОСОБА_4 до відповідальності по вищевказаній заяві відсутні, оскільки, як вказав ОСОБА_4 трактора у нього немає. Інших підтверджуючих фактів щодо наявності трактора у нього немає (а.с.60).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала, що тривалий час її права, як власника майна порушуються, бажає стати єдиним власником нерухомого майна (житлових будинків).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як визначено ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст.1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Спадщина належить спадкоємцям, які її прийняли, на праві спільної часткової власності (ч.4 ст.355 ЦК), а тому при її поділі застосовуються передбачені в гл.26 ЦК правила, що регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ проводиться у судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців.

Поділ спадщини і виділ частки спадкоємця здійснюються на підставі положень ст. 364-367 ЦК України, що регулюють процедуру поділу (виділу частки) майна, що є об`єктом права спільної часткової власності з урахуванням особливостей поділу спадкового майна, визначеного нормами спадкового права.

Таким чином, з матеріалів справи видно, що за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , визнано право власності на двох житлових будинків та самохідного шасі (рішення суду від 17 березня 2016 року), а за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , визнано право власності лише на двох житлових будинків.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні будь-які правові підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на житлових будинків, частина яких за рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2022 року (справа №151/131/22), яке набрало законної сили, належать її брату ОСОБА_2 .

Згідно рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 17 березня 2016 року (справа №151/1040/15-ц) за позивачем визнано право власності на вказаного трактора, при цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач взагалі не звертався з вимогами про визнання за ним права власності на даний трактор у порядку спадкування. При цьому, матеріали справи не містять доказів про знаходження зазначеного трактора у відповідача, що також встановлено працівниками поліції під час перевірки фактів викладених в повідомленні ОСОБА_1 від 20 вересня 2016 року.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, яким чином відповідач ОСОБА_2 здійснює їй перешкоди у користуванні спадковим майном.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не зверталась з позовом до ОСОБА_2 про усунення його від права на спадкування, а лише подала позов до нього про визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна, яке за рішенням суду від 17 березня 2016 року (справа №151/1040/15-ц) визнано за нею.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для скасування або зміни рішення суду колегією суддів не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цепляєва Сергія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 02 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 серпня 2023 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Ковальчук О.В.

Рибчинський В.П.