27.07.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/721/23
Провадження № 2/533/283/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

27 липня 2023 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі головуючої судді Козир В.П., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

26 липня 2023 року представниця позивачки ОСОБА_1 - адвокат Юрченко Аліна Валентинівна звернулася в інтересах позивачки до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій представниця позивачки просила суд:

1. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на такі транспортні засоби:

- автомобіль ВАЗ 21063, рік випуску 1989, дата реєстрації 23.02.2011 року, об`єм двигуна 1600 см. куб.;

- автомобіль RENAULT DUSTER, рік випуску 2020, дата реєстрації 10.10.2020 року, об`єм двигуна 1598 см. куб.;

- причеп ХТ 810240 , рік випуску 1991, дата реєстрації 04.11.2009 року;

- мінітрактор ДТЗ 244.4, рік випуску 2011, дата реєстрації 09.04.2013 року, об`єм двигуна 1532 см. куб.

2. До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо наступних транспортних засобів:

- автомобіль ВАЗ 21063, рік випуску 1989, дата реєстрації 23.02.2011 року, об`єм двигуна 1600 см. куб.;

- автомобіль RENAULT DUSTER, рік випуску 2020, дата реєстрації 10.10.2020 року, об`єм двигуна 1598 см. куб.;

- причеп ХТ 810240, рік випуску 1991, дата реєстрації 04.11.2009 року;

- мінітрактор ДТЗ 244.4, рік випуску 2011, дата реєстрації 09.04.2013 року, об`єм двигуна 1532 см. куб.

Заява обґрунтована тим, що представницею позивачки подано до суду позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, предметом позову є поділ спільного сумісного майна подружжя, з поміж іншого вищезазначених транспортних засобів.

Представниця позивачки зазначає, що оскільки транспортні засоби, що є спільною нашою сумісною власністю із відповідачем, без згоди позивачки можуть бути відчужені на користь будь яких інших осіб, то існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірних транспортних засобів на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно зі ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі роз`ясненнями п. 4 цієї Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Згідно зі ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до суду зі позовом, предметом якого є поділ спільного сумісного майна подружжя, у тому числі транспортних засобів, титульним власником яких є відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_5 .

Відчуження відповідачем таких транспортних засобів до вирішення спору по суті та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскільки відчуження вказаного майна може призвести до ускладнення захисту прав позивачки, тому необхідним видом забезпечення позову, на думку суду, буде заборона відчужувати майно його власником. Підстав для встановлення інших заборон (володіти, користуватися майном відповідачеві) та заборон вчиняти будь-які дії будь-якими іншими особами, про які просила представниця позивачки у заяві, суд не вбачає.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, в той час як заборона на відчуження майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Вказаний висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду у справі № 643/12369/19 (постанова від 19 лютого 2021 року).

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд уважає, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження транспортних засобів, що є предметом поділу, може ускладнити ефективний захист позивачкою своїх прав у випадку фактичного відчуження такого майна.

Такий спосіб забезпечення даного позову прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Разом з тим суд не вбачає підстав для встановлення заборони відповідачеві користуватися транспортними засобами та заборони іншим невстановленим особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо таких транспортних засобів. Такі вимоги заяви про забезпечення позову не є конкретними та достатньо обґрунтованими, а ризик вчинення будь-яких дій іншими особами не є доведеним. Отже, у цій частині вимог заяви суд відмовляє за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представниці позивачки ОСОБА_1 - адвоката Юрченко Аліни Валентинівни про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 відчужувати:

- транспортний засіб ВАЗ 21063, рік випуску 1989, дата реєстрації 23.02.2011 року, реєстраційний номер НОМЕР_6 ;

- транспортний засіб RENAULT DUSTER, рік випуску 2020, дата реєстрації 10.10.2020 року, реєстраційний номер НОМЕР_7 ;

- причіп бортовий ХТ 810240 , рік випуску 1991, дата реєстрації 04.11.2009 року, реєстраційний номер НОМЕР_8 ;

- мінітрактор ДТЗ 244.4, рік випуску 2011, дата реєстрації 09.04.2013 року, реєстраційний номер НОМЕР_9 .

У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Копію ухвали надіслати для виконання до Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області (філія ГСЦ МВС).

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 ; тел.: НОМЕР_11 ).

Представник позивача: адвокат Юрченко Аліна Володимирівна (адреса: вулиця Пушкіна, буд. 25, селище Козельщина, Кременчуцький район, Полтавська область, 39100; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_12 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тел.: НОМЕР_13 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_14 ; тел.: НОМЕР_15 ).

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 27.07.2023.

Суддя В.П. Козир