Справа № 143/579/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2023 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Бойка А. В.,

з участю секретаря судових засідань Шуваріної В. А.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Погребище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, -

Встановив:

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною дочкою відповідача ОСОБА_2 . Шлюб між її батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 21.01.2014 розірваний. Після розірвання шлюбу позивачка проживає із матір`ю та знаходиться на її утриманні. На даний час позивачка повнолітня, однак навчається на третьому курсі в ВПУ №42 м. Погребище, спеціальність «кухар-кондитер», денної форми навчання, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач ж добровільно коштів на утримання дочки не надає, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн.

Ухвалою суду від 22.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, для подання відзиву на позовну заяву.

04.07.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. Відповідач зазначив, що окрім позивачки на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей, а саме: дочка від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син від другого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також дружина, яка на даний час ніде не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці. Окрім того, на сьогоднішній день від не має заробітку, оскілки у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні, наказом ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» №55-к від 28.03.2022, з 01.04.2022 та на період воєнного стану в Україні з ним - слюсарем механоскладальних робіт 4 розряду, було призупинено дію трудового договору, а 14.06.2023 його взагалі було звільнено з ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД».

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник - адвокат Глівая С. В. в судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача у телефонному режимі просила розгляд справи провести у їхній відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав вказаних у відзиві.

Суд з`ясувавши позицію сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною дочкою відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Старостинецькою сільською радою Погребищенського району Вінницької області (а. с. 4).

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 21.01.2014, шлюб між відповідачем ОСОБА_2 та матір`ю позивачки ОСОБА_3 розірваний (а. с. 5).

Як вбачається з довідки №132 від 08.06.2023 та довідки №282 від 09.06.2023, позивачка ОСОБА_1 на даний час навчається в ВПУ №42 м. Погребище, спеціальність «кухар, кондитер», на не повному державному утриманні, денної форми навчання, та за 2022-2023 навчальний рік отримала стипендію на загальну суму 5473,04 грн. (а. с. 6, 8).

Частиною 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: матеріальне становище дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Такий правовий висновок виклав Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, позивачка ОСОБА_1 вказує, що відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.

Однак суд з такими доводами позивачки не погоджується.

Так, судом встановлено, що за рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 20.11.2019 з ОСОБА_2 стягувалися аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 26-29).

Дане рішення суду відповідач виконував самостійно, без примусового виконання, що підтверджується листом Бучанського відділу ДВМ у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) від 10.02.2023 №3721, згідно з яким у вказаному Відділі відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 по виплаті аліментів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а. с. 30), та листом Погребищенського відділу ДВС у Вінницькому районі Внницької області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) від 02.02.2023 №1540, згідно з яким виконавчі провадження у вказаному Відділі щодо стягнення аліментів із ОСОБА_2 не перебувають. 15.01.2020 до вказаного Відділу надходив виконавчий лист №143/1214/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , однак 16.03.2020 від стягувача надійшла заява про повернення виконавчого листа відповідно до п.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», на підставі якої державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану (а. с. 31).

На даний час відповідач продовжує сплачувати аліменти за вказаним рішенням на малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки інша дочка - позивачка у справі ОСОБА_1 , досягла повноліття.

Також, окрім повнолітньої дочки ОСОБА_1 та малолітньої дочки ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_2 має на утриманні ще одну малолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 а. с. 33) та непрацюючу дружину, яка на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 а. с. 32).

Як вбачається з наказів ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» №55-к від 28.03.2022 (а. с. 34-35), №186-к від 14.06.2023 (а. с. 36) та копії трудової книжки серії НОМЕР_4 (а. с. 49-50), ОСОБА_2 працював слюсарем механоскладальних робіт 4 розряду в ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД», однак у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні, з 01.04.2022 та на період воєнного стану в Україні дію трудового договору з ним було призупинено, а 14.06.2023 його взагалі було звільнено з ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» на підставі п.1 ст.36 КЗПП України. На даний час він ніде не працює, стабільного заробітку немає.

З врахуванням встановленого суд приходить до висновку, що відповідач не має змоги надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці у зв`язку з її навчанням, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 199 СК України, ст. ст. 12, 13, 18, 258, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 26.07.2023.

Суддя