Справа № 458/906/17
Провадження № 2/455/133/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2023 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання Бобельська Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №458/906/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Турківського районного нотаріального округу Федаш Микола Михайлович про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

25.09.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Турківського районного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 . Після його смерті залишилось майно у вигляді недобудованого будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона проживала за вищевказаною адресою спільно з ОСОБА_5 з 1991 року по день його смерті, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 1991 року вони вели спільне господарство, жили як одна сім`я, однак реєструвати шлюб не поспішали, так як в цьому не було потреби.

Просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 як чоловіка та дружини з 1991 року без реєстрації шлюбу по день його смерті.

Ухвалою судді Турківського районного суду Львівської області від 04.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 14 годину 00 хвилин 19.12.2017 року.

Ухвалою судді Турківського районного суду Львівської області від 03.05.2018 року, з врахуванням неможливості утворити новий склад суду для розгляду справи, постановлено справу за розпорядженням голови суду передати до іншого суду, визначеного в порядку, встановленого ЦПК України.

Автоматизованою системою документообігу суду у порядку електронного розподілу 24.05.2018 року дана справа передана для розгляду судді ОСОБА_7 .

Ухвалою судді від 29.05.2018 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 14 годину 00 хвилин 26.09.2018 року.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду на 14 годину 00 хвилин 13.09.2019 року, яке неодноразово відкладалося .

Наказом №47-К від 10.07.2020 року суддю ОСОБА_7 відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №379/07/2020 від 20.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.

Ухвалою судді від 17.08.2020 року дану справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 09 годину 30 хвилин 09.09.2020 року.

08.09.2020 року до суду від відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надійшли відзиви на позовну заяву, в яких вони просили в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що твердження позивачки про те, що вона проживала з їхнім двоюрідним братом однією сім`єю з 1991 року, що вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки не відповідають дійсності та є неправдивими. Позивачка ОСОБА_1 дійсно приблизно з 2000 року підтримувала певні стосунки з ОСОБА_5 , однак за адресою: АДРЕСА_1 ніколи не проживала, лише періодично один раз на два тижні приходила до ОСОБА_5

09.09.2020 року підготовче засідання відкладено на 12 годину 00 хвилин 09.02.2021 року.

Ухвалою суду від 09.02.2021 року підготовче засідання відкладено на 14 годину 30 хвилин 04.08.2021 року.

Ухвалою суду від 04.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 09.02.2022 року, який неодноразово відкладено.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кутас А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просили їх задовольнити. Позивачка ОСОБА_1 додатково пояснила, що з ОСОБА_5 познайомилась 1990 року, а відносини між ними тривали з 1991 року. Вона проживала в АДРЕСА_2 разом із двома братами, за якими через їх хворобу здійснювала догляд. Офіційно опікуном брата ОСОБА_8 , вона стала в 2013 році. ОСОБА_5 проживав в АДРЕСА_1 , що приблизно за 3 км від її будинку. Вона вела з ОСОБА_9 спільний побут. Фактично денний час вона проводила з ним, а на вечір поверталася щоб доглядати братів, хоча переважно і залишалась ночувати у ОСОБА_5 . Коли у 2000 році померла мати ОСОБА_5 - ОСОБА_10 , то вона фактично повністю його утримувала: давала гроші на оплату електроенергії, привозила дрова, готувала їжу, обробляла город, якого було близько 15-20 сотих. ОСОБА_5 ніде не працював і засобів для існування не мав. Був на її повному утриманні. На укладення шлюбу вона не наполягала, хоча він і не пропонував.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. Пояснили, що ОСОБА_1 ніколи, тим більше з 1991 року не вела спільного господарства та не була пов`язана спільним побутом з ОСОБА_5 , не піклувалася про нього та вони не мали спільного майна. ОСОБА_5 проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_11 , в АДРЕСА_1 . ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважають, що позивачка ОСОБА_1 вводить суд в оману, бо має на меті незаконно збагатитися за рахунок можливого прийняття частини спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 .

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причина неявки суду не відома.

Представник відповідачів - адвокат Буняк Д.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що позивачка ОСОБА_1 ніколи не проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 ОСОБА_1 завжди була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_2 , де і вела своє господарство та здійснювала догляд за психічно-хворою особою, яка потребує стороннього догляду - ОСОБА_12 , 1955 року народження.

Третя особа - приватний нотаріус Турківського районного нотаріального округу Федаш М.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причина неявки суду не відома.

Свідок ОСОБА_13 в суді показала, що вона працює продавцем в м.Турка, тому позивачку ОСОБА_1 знає давно. З ОСОБА_5 ОСОБА_1 була у стосунках. Проживала позивачка то за своєю адресою, то за адресою ОСОБА_5 . В ОСОБА_1 є два хворі брати, тому їй потрібно їм готувати і прати одяг. Коли ОСОБА_1 приходила з ОСОБА_5 до неї в гості і вона питала їх чому вони не розписуються, то вони відповідали, що немають грошей. ОСОБА_5 всім говорив, що ОСОБА_1 є його жінкою. Бувало, що вона приходила до ОСОБА_14 в гості на свята. ОСОБА_1 залишалася ночувати в ОСОБА_15 . У ОСОБА_16 була корова, кури, пес. ОСОБА_1 також тримала кури, але за своєю адресою. Брати ОСОБА_1 не були лежачими. Вони робили якусь роботу по дому. ОСОБА_17 зловживав алкогольними напоями. Будинок ОСОБА_5 мав 4 кімнати, був газифікований та мав електропостачання

Свідок ОСОБА_18 в суді показала, що позивачка ОСОБА_1 є знайомою її мами. ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_19 в усьому, а саме прибирала, прала, готувала їжу. Однак сама вона цього не бачила.

Свідок ОСОБА_20 в суді показала, що позивачка ОСОБА_1 є її кумою. ОСОБА_14 та ОСОБА_21 знає з 1993 року. ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_22 по господарству, а також ночувала в нього. Коли померла мама ОСОБА_23 то ОСОБА_1 робила поминки. Коли померла ОСОБА_11 , то в ОСОБА_5 залишилася корова. ОСОБА_24 любив вживати алкогольні напої. Вона пригадує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_17 один раз посадили картоплю. Вона питала ОСОБА_5 , чому той не одружується із ОСОБА_1 на що ОСОБА_5 їй відповів, що "нехай хата краще ромам залишеться".

Свідок ОСОБА_25 в суді показала, що з 1993 року знала ОСОБА_15 . Мама ОСОБА_23 ніколи не була в захваті від позивачки. ОСОБА_26 померла у 2000 році. Після її смерті загинула корова з голоду. Позивачка ОСОБА_1 не доглядала за господарством ОСОБА_23 , так як у неї було своє. ОСОБА_1 не проживала у ОСОБА_27 неї були хворі два брати. ОСОБА_24 зловживав алкогольними напоями. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 поєднювало застілля.

Свідок ОСОБА_28 в суді показала, що знає позивачку ОСОБА_1 . Завжди думала, що вона одружена з ОСОБА_5 , так як вони були у стосунках. В гості до неї приходили також ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 ОСОБА_5 носив людям воду за алкоголь. В хаті в нього було біднувато. Розмір земельної ділянки біля хати - 5-6 сотих.

Свідок ОСОБА_29 в суді показала, що знає позивачку ОСОБА_1 давно. Вона приходила до ОСОБА_30 , варила йому їсти, ночувала інколи в нього. Коли ввечері залишалася у ОСОБА_30 , то просила, щоб вона позивилася за її братами, які були хворими. Її чоловік неодноразово допомагав саджати картоплю на ділянці біля будинку ОСОБА_5 , яка мала розмір 10-15 сотих. ОСОБА_5 тримав корову.

Свідок ОСОБА_31 в суді показав, що позивачку ОСОБА_1 знає давно. Вона дружила з ОСОБА_5 , бо вони двоє любили випити. Його будинок розташований за 35-40 м від будинку ОСОБА_5 ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 не проживала однією сім`єю. Оскільки в холодну пору ОСОБА_5 опалював будинок дровами лише 2-3 рази в тиждень, а щоб не замерзнути спав під периною. Після смерті матері ОСОБА_5 - ОСОБА_10 , корову змушені були зарізати, бо вона не могла стояти на ногах від голоду, Коли помер ОСОБА_5 , то він одним із перших зайшов в його будинок. Все що він там побачив, це були пляшки з-під алкоголю, стакани, печеня та хліб. Іншої їжі там не було. Також люди змушені були повністю прибрати будинок всередині та відмити його, бо інакше туди б ніхто не зайшов на похорон - там було брудно.

Свідок ОСОБА_32 в суді показа, що вона є сусідкою ОСОБА_14 . Знає позивачку ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ОСОБА_5 помер, але ОСОБА_1 з ним не проживала та спільного господарства не вела. ОСОБА_17 працював на пошті та зловживав алкоголем. Поки була жива мати ОСОБА_33 , то вони мали господарство, мали корову. Після смерті матері, корова була лише нетривалий час.

Свідок ОСОБА_34 в суді показала, що вона є безпосереднім сусідом покійного ОСОБА_5 . Позивачка ОСОБА_1 з ОСОБА_35 не була у спільних відносинах, лише вживали алкоголь. Спільного господарства вони разом не вели. Коли у 2014 році помер ОСОБА_24 , то його похороном займався відповідач ОСОБА_2 . Так до прикладу, картоплю, яку вони колись посадили, вони до тепер і не викопали. ОСОБА_36 приходила до ОСОБА_5 1-2 рази на місяць, але щоб вона там ночувала, то такого не було ніколи. Вона ніколи не бачила, щоб біля хати сушився випраний одяг чи білизна. Після смерті ОСОБА_5 вона прибираючи там з ОСОБА_37 винесла з будинку дуже багато порожніх пляшок з-під алкоголю.

Свідок ОСОБА_38 в суді показала, що позивачка ОСОБА_1 є її подругою. ОСОБА_1 ходила до ОСОБА_14 , купувала йому продукти. ОСОБА_17 не попішав одружуватися з ОСОБА_1 , всім казав, що йому так є добре (без шлюбу).

Свідок ОСОБА_39 в суді показав, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_35 знайомий з 80-х років. Пригадує, що колись ОСОБА_1 запросила його на своє день народження, однак сказала, що не має де відсвяткували, тому попросила організувати святкування в нього. Вона була разом з ОСОБА_40 . ОСОБА_5 зловживав алкогольними напоями, бувало, що обув недоглянутим - брудним, неголеним. Свійської худоби в ОСОБА_5 на подвір`ї він ніколи не бачив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 05.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турківського районного управління юстиції у Львівській області (а.с.6).

05.06.2015 року позивачка ОСОБА_1 , звернулася до приватного нотаріуса Турківського районного нотаріального округу Львівської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 (а.с.7, том 1).

Постановою приватного нотаріуса Турківського районного нотаріального округу Федаш М.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку за АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на спадкове майно його матері, тітки спадкоємця - ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті якої спадщину прийняв її син - ОСОБА_5 , але належним чином не оформив своїх спадкових прав, на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.09.2015 року (а.с.8-9, том 1).

Актом про фактичне проживання в будинку АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька м.Турка, близько 24 років проживала в громадянському шлюбі із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 до дня своєї смерті фактично проживав в будинку АДРЕСА_1 . На день його смерті фактично з ним проживала його цивільна дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка вела з померлим спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки (а.с.10, том 1).

З довідки №1942, виданої 06.08.2015 року виконкомом Турківської міської ради відомо, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті проживав разом з ОСОБА_11 однією сім`єю по АДРЕСА_1 (а.с.73, том 1).

З довідки №7/04-08, виданої 04.08.2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Турківської райдержадміністрації відомо, що ОСОБА_1 , 1957 року народження жителька м.Турка здійснює догляд за інвалідом 1 чи 2 групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_12 , 1955 року народження (а.с.97, том 1).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1, 2 ст.1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя ст.46 цього Кодексу).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Заповіту ОСОБА_5 не склав, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачкою способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Нормою статті 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині четвертій статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно; по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток. При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 року в справі № 595/970/20 (провадження № 61-4017св21).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України (далі - СК України) цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), тобто з 01 січня 2004 року.

Позивачка ОСОБА_1 просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 як чоловіка та дружини з 1991 року без реєстрації шлюбу по день його смерті, однак під час розгляду справи судом встановлено, що будівництво будинку в якому проживав ОСОБА_5 було здійснено до 1991 року, тому спірні правовідносини в цій частині мають вирішуватися з урахуванням положень КпШС України, Закону України «Про власність» та Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК Української РСР) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 року у справі № 314/2720/18 (провадження № 61-4850св20).

Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності Цивільним кодексом України -з 01.01.2004 року. Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР, який діяв до 01.01.2004 року, не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.04.2021 року в справі № 185/8560/18 (провадження № 61-22363св19), від 24.06.2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21). На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без шлюбу.

Відтак позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період з 1991 року по 01.01.2004 року задоволенню не підлягають.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Так, за змістом наведених судом вище норм законодавства, зокрема сімейного, слідує, що хоча проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу не породжує виникнення в них прав та обов`язків подружжя, однак якщо такі жінка та чоловік не перебувають в будь-якому іншому шлюбі в період такого спільного проживання, то на майно, набуте ними за час спільного проживання однією сім`єю, поширюється режим спільної сумісної власності, який регулюється тими же нормами, що і режим спільної сумісною власності майна подружжя. Відтак, майно, набуте жінкою та чоловіком під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, може бути визначено та поділено між ними за тими ж правилами та на тих же підставах, що й спільне сумісне майно подружжя, зокрема із застосуванням презумпції спільності майна подружжя. Однак, для можливості такого поділу попередньо підлягає встановленню судом внаслідок доведення належним чином позивачем саме факт проживання чоловіка та жінки (сторін по справі) однією сім`єю без реєстрації шлюбу між собою в певний період часу, протягом якого і було придбане спірне майно, поділ якого просить здійснити в судовому порядку позивач.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28.11.2018 року в справі №127/11013/17, від 16.01.2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27.02.2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 27.03.2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17.04.2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15.08.2019 року у справі№588/350/15, від 23.09.2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10.10.2019 року у справі №748/897/18, від 11.12.2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12.12.2019 року у справі №490/4949/17, від 18.12.2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24.01.2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09.11.2020 року №757/8786/15-ц.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 року по справі N 524/10054/16.

В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12.12.2019 року по справі N 466/3769/16-ц).

Позивачка ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог посилалася на покази свідків, проте, такі свідчення свідків не дають підстав для визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 такими, що проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. Пояснення свідків, здобуті в судовому засіданні свідчать лише про існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у певний період часу близьких стосунків як між чоловіком та жінкою, які не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами.

Покази свідків в частині ведення спільного господарства та облаштування побуту є суперечливими, неузгодженими між собою, містять багато неточностей, та здебільшого засновані на розповідях самої ОСОБА_1 цим свідкам, тобто фактично є показами з чужих слів.

Вказане ставить під сумнів достовірність цих показів та можливість на їх основі встановити дійсні обставини справи.

Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін, про що, також зазначено в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №442/2219/11.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Отже, саме на позивачку ОСОБА_1 було покладено обов`язок доведення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що оскільки в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 не надала суду доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України про спільного проживання з ОСОБА_35 у вказаний у позові період часу, ведення ними спільного господарства, включаючи наявність спільних витрат, спільний бюджет, спільне харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, тому немає підстав і для встановлення факту проживання сторін по справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 29.12.2014 року.

Відтак у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Згідно ст. 141 ЦПК України оскільки суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі, тому не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки всі судові витрати.

Керуючись ст.ст.3, 25, 60, 74 СК України,ст.4, 10, 12-13, 76-80, 81, 133, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.15-16, 368, 1216, 1217, 1218, 1220, 1258, 1264 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Турківського районного нотаріального округу Федаш Микола Михайлович про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складання повного судового рішення - 28.07.2023 року.

Суддя Пошивак Ю.П.