Ухвала

27 липня 2023 року

м. Київ

справа № 234/7628/13-ц

провадження № 61-10133ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 серпня 2013 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за опалення та підігрів води,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (далі - ТОВ «Краматорськтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за опалення та підігрів води.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_1 та для яких ТОВ «Краматорськтеплоенерго» здійснювало поставку теплової енергії й підігрів води. Відповідачі несвоєчасно і не в повному обсязі вносили оплату за отримані послуги з опалення та гарячого водопостачання, в зв`язку із чим виникла заборгованості в період з 01 серпня 2011 року по 01 лютого 2013 року у розмірі 5 841,95 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 5 841,95 грн за отримані послуги з опалення та гарячого водопостачання.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 серпня 2013 року позовні вимоги ТОВ «Краматорськтеплоенерго» задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за поставлену теплову енергію та підігрів води в розмірі 5 841,95 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_5 залишено без задоволення. Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 серпня 2013 року залишено без змін.

У липні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через адвоката Кіреєва В. В. звернулися до Верховного Суду через систему «Електронний суд» із касаційною скаргою на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 серпня 2013 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять змінити оскаржувані судові рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу за опалення та підігрів води та відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В іншій частині оскаржувані рішення залишити без змін.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Таким чином, ціна позову у цій справі (5 841,95 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а» «б» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Доводи представника заявників не свідчать про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанцій щодо оцінки доказів, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позбавлені можливості спростувати обставини, встановлені у цій справі, при розгляді справи № 234/17938/21 за позовом ТОВ «Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за опалення та підігрів води за інший період, ніж був визначений у цій справі, Верховний Суд відхиляє, оскільки обставини, встановлені в даній справі не мають преюдиційного значення для справи № 234/17938/21, суд ухвалюватиме рішення індивідуально та на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду наданих сторонами доказів та з дотриманням вимог ЦПК України.

Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені представником заявників у скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що дана справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для заявників (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представник заявників подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 серпня 2013 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за опалення та підігрів водивідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак