справа № 489/4209/23
провадження №2/489/1740/23
УХВАЛА

27 липня 2023 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись з матеріалами зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,

встановив:

В червні 2023 року ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Луконіну Н.В., звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У липні 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Орел Олександра Вікторовича, звернувся до суду зі зустрічним позовом в якому просить визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним, як батьком, за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, суд звертає увагу, що за положеннями статей 42 та 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

В свою чергу, в зустрічній позовній заяві не вказано відповідача, а ОСОБА_2 зазначена як третя особа.

Дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви та матеріали цивільної справи №489/3133/23, вважаю за необхідне відмови у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом за наступних підстав.

За змістом статті 49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: 1) взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним; та 2) доцільність їх сумісного розгляду, оскільки це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін (котрі повинні бути однорідними), виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

При чому вирішення питання про можливість прийняття зустрічного позову та об`єднання вимог за цим позовом в одне провадження з первісним позовом, також залежить від дотримання позивачем за зустрічним позовом строків його пред`явлення, та належить до дискреційних повноважень суду.

Саме до такого розуміння вказаних процесуальних норм зводяться висновки Верховного Суду викладені в постановах від 15.08.2018 у справі № 686/22243/16-ц (провадження № 61-20223св18), 12.09.2018 у справі № 569/7550/16-ц (провадження № 61-21526св18), котрі враховуються в силу приписів частини четвертої статті 263 ЦПК України.

За змістом статті 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На думку суду, прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним позовом в даному випадку призведе до невиправданого порушення строків розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, а також слід зазначити про те, що спільний розгляд первісного позову і зустрічного позову, є недоцільним ще і тому, що їх об`єднання істотно розширить предмет доказування та призведе до затягування розгляду первісного позову по суті.

Крім того, суд звертає увагу на те, що пред`явлені первісний та зустрічний позови не є взаємопов`язаними, зокрема, за своїм предметом, при цьому задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що вирішення питання про прийняття до провадження зустрічного позову є правом суду, а не його обов`язком, суд вважає, що спільний розгляд первісного та зустрічного позову є недоцільним, оскільки, це призведе до порушення принципів оперативності та своєчасності розгляду справи і невиправдано ускладнить судовий розгляд, а тому в прийнятті зустрічного позову слід відмовити.

Керуючись статтею 193 ЦПК України,

ухвалив:

В об`єднанні зустрічного позову ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовити.

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, в порядку передбаченому статтею 33 ЦПК України, передати до канцелярії суду вирішення питання про її повторний автоматичний розподіл відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено 27.07.2023.

Суддя І.В. Коваленко