ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 липня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 757/1311/22

Головуючий у першій інстанції Іванюк Т. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/927/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товаристов з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання договору частково недійсним (суддя Іванюк Т.І.), ухвалене у смт Козелець, повний текст рішення складено 07 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсними пункти: 1.4., 1.5., 2.1.1.6., 3.3., 3.5., 3.9. Договору №587684464, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 24 липня 2018 року; визнати недійсними пункти: 4.7., 4.9., 5.1., 5.1.1., 5.1.1.1., 5.1.1.2., 5.1.1.3., 5.1.1.4., 5.1.1.5., 5.1.4. та 5.2. Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (редакція правил діє з 02 квітня 2018 року); визнати недійсними пункти: 4.2. та 3 додаткової угоди від 23 серпня 2018 року до Договору №587684464, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 24 липня 2018 року; визнати недійсними ч.1 п.2 графіку розрахунків до Договору №587684464, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 24 липня 2018 року. Позов мотивовано тим, що згідно з вищевказаним договором їй було надано грошові кошти у сумі 5 830 грн строком на 30 днів від дати отримання кредиту. 14 березня 2019 року на запит адвоката було отримано відповідь, що право вимоги за Договором №587684464 було відступлено ТОВ «Таліон Плюс», тому станом на дату надання відповіді на запит заборгованість за кредитним договором перед товариством відсутня. ОСОБА_1 вважає, що пункти вищезазначених договорів щодо встановлення відповідальності за невиконання умов договору є несправедливими та суперечать принципам розумності та добросовісності і є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків позивача як споживача послуг банку, оскільки такі умови договору встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за спірним договором. Крім того, позивачка вказує, що в силу вимог ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, зокрема банк не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що умови оскаржуваного договору не суперечать положенням законодавства, позивачка правом споживача відмовитися в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористалася, інших переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов кредитного договору, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві позивачем не наведено. Також суд відхилив доводи позивачки про несправедливі умови договору (в частині сукупної вартості кредиту, яка складає 148,8% від суми кредиту), оскільки кредит надавався на строк до тридцяти днів, денна відсоткова ставка за користування кредитними коштами становила 1,66% та була їй відома в момент укладення договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що умови договору є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, встановлення відповідальності за невиконання умов кредитного договору у вигляді надмірно високої пені для позичальника суперечить приписам Закону України «Про захист прав споживачів». За доводами позивачки, матеріали справи не містять жодних доказів, які б спростували твердження та доводи, наведені в позовній заяві.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що 24 липня 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №587684464, за умовами якого Товариство зобов`язалось надати позичальнику кредит на суму 5830 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.4. цього договору (а.с.20-22 т.1).

Сторони не заперечують, що договір укладений в електронній формі, а також що ОСОБА_1 отримала грошові кошти в кредит у визначеному розмірі.

Пунктами 1.4., 1.5., 2.1.1.6., 3.3., 3.5., 3.9. вказаного договору, які позивачка просить визнати недійсними, встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,66 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом (процентна ставка), починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3. цього договору. Позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 605,90 відсотків річних. Товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою. У разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 3% від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за кредитом. У разі порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та/або сплати процентів за цим договором та у разі, якщо встановлена п.1.4. цього договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом, товариство має право нарахувати позичальнику пеню у розмірі різниці між 1,70 відсотків та процентною ставкою, зазначеною в п.1.4. договору, від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом до першого дня порушення позичальником умов договору. Товариство не несе відповідальності за передачу третім особам та/чи не збереження заявником/позичальником своїх даних, свого логіну особистого кабінету та пароля особистого кабінету.

Згідно з пунктом 4.1. Договору №587684464 від 24 липня 2018 року невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».

Сторони погодили графік розрахунків; сукупна вартість кредиту складає 149,80% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 8733 грн 40 коп. (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом 49,80% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 2903 грн 40 коп. (у грошовому виразі); 2) суму кредиту 5830 грн (у грошовому вираженні) (а.с.23 т.1).

23 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору № 587684464 від 24 липня 2018 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов Договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором № 587684464 від 24 липня 2018 року, на 29 днів (а.с.24 т.1). На дату укладання цієї Додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом та пеню, у випадку її наявності. Починаючи з 23 серпня 2018 року, позичальник сплачує за користування Кредитом 1,66 процентів в день від суми кредиту згідно даної Додаткової угоди. Додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 23 серпня 2018 року. Всі інші умови Договору, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними, і сторони підтверджують їх обов`язковість до виконання. Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору.

Пунктами 4.7., 4.9., 5.1., 5.1.1., 5.1.1.1., 5.1.1.2., 5.1.1.3., 5.1.1.4., 5.1.1.5., 5.1.4. та 5.2. Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (редакція правил діє з 02 квітня 2018 року), які позивачка просить визнати недійсними, передбачено, що позичальник зобов`язаний сплатити кредит, проценти за користування ним та пеню, у випадку її наявності, будь-яким доступним йому способом, включаючи, але не обмежуючись, способами, зазначеними на сайті товариства. При цьому позичальник самостійно сплачує послуги фінансового посередника, що здійснює перерахування грошових коштів, у відповідності до тарифів останнього. Товариство не встановлює додаткових плат за зарахування грошових коштів від позичальників на свій рахунок. Датою повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені, в разі її наявності, є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства. Всі фінансові ризики, що пов`язані з затримкою в надходженні безготівкових коштів на поточний рахунок товариства, несе позичальник. Заявник, виступаючи в якості суб`єкта персональних даних, заповнюючи заявку на сайті товариства, надає свою згоду на: передачу товариством своїх персональних даних, включаючи інформацію про прізвище, ім`я, по-батькові, стать, громадянство, дату та місце народження, назву і реквізити документа, що посвідчує особу, дані водійського посвідчення, адресу зареєстрованого місця проживання, адресу фактичного місця проживання, номеру телефону, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, відомості щодо освіти, попередні та поточного місць роботи, сімейного, соціального та майнового стану, професію, доходи, а також інформацію, яка стане відомою товариству у зв`язку з укладанням та/або виконанням договору, наступникм особам: бюро кредитних історій; банкам, фінансовим установам, органам державної влади, третім особам, з якими товариство перебуває в договірних відносинах, та/або які забезпечують можливість товариства здійснювати свої зобов`язання за договором та/або чинним законодавством України. Заявник, виступаючи в якості суб`єкта персональних даних, заповнюючи заявку на сайті товариства, надає свою згоду на: поширення товариством інформації про позичальника, в тому числі його персональних даних іншим особам, зареєстрованим відповідно до законодавства України, що надають послуги з повернення простроченої (проблемної) заборгованості та/або з якими товариство уклало договір, в тому числі, але не виключно, договір відступлення права вимоги за договорами/договором та/або інших, пов`язаних з цим послуг. Згода заявника/позичальника, що надана згідно з умовами даного розділу Правил, включає в себе згоду на укладення товариством договору відступлення права вимоги за відповідним договором або договору факторингу з будь-якою третьою особою (а.с.25-31 т.1).

24 липня 2018 року на картковий рахунок ОСОБА_1 було зараховано грошові кошти у розмірі 5830 грн (а.с.94 т.1).

Відповідно до ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до статей 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору, а саме: пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також приписами статті 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно із п. 12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

У даній справі встановлено, що кредитний договір укладений у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису, для укладення якого ОСОБА_1 подала відповідну заявку на отримання кредиту на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій вказала свої персональні дані, зокрема прізвище, ім`я, по-батькові, номер телефону, адресу електронної пошти, паспортні дані, ідентифікаційний номер, номер банківської картки для перерахування коштів, що підтверджується відповідною роздруківкою з сайту (а.с.214 т.1). При цьому, позивачка підтвердила, що отримала від Товариства до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені в законодавстві України, а надана Товариством інформація забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (пункт 4.7. Договору). Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Таким чином, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами кредитного договору.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Відповідно до положень вказаної статті продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначений (невичерпний) перелік несправедливих умов договору.

Позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим до неї, оскільки при підписанні даного договору ОСОБА_1 ознайомилась та погодилась з його умовами, а тому, проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в останньому несправедливих умов.

Доводи апеляційної скарги про встановлення відповідальності за невиконання умов кредитного договору у вигляді надмірно високої пені для позичальника не заслуговують на увагу.

Так, враховуючи положення чинного законодавства про принцип свободи договору, позивачка мала можливість не вступати у кредитні відносини із відповідачем, якщо дійсно вважала встановлення сукупної вартості кредиту у розмірі 149,8% від суми кредиту несправедливою умовою, натомість вона погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень, чим засвідчила свою згоду на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором.

При цьому, у даному випадку слід брати до уваги сукупну вартість кредиту, яка згідно з Додатком №1 до кредитного договору складає як суму наданих у кредит коштів 5830 грн, так і проценти за користування кредитом 49,80% від суми кредиту (2903,40 грн). З викладеного не вбачається дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та несправедливості умов договору.

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 липня 2023 року.

Головуючий: Судді: