КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/9913/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тимченко Юлії Олександрівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року поштовим зв`язком представник ОСОБА_1 - адвокат Тимченко Ю.О. звернулася до суду із вказаною скаргою, в якій просила поновити ОСОБА_1 строк подання скарги на дії державного виконавця та про зобов`язання вчинити певні дії, пропущений з поважних причин; визнати дії Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) щодо відмови зняти арешт з майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 накладений в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2, неправомірними; зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) винести постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 на підставі постанови від 17 грудня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду про залишення скарги без розгляду, з апеляційною скаргою звернулась представник ОСОБА_1 - адвокат Тимченко Ю.О., яка, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, не з`ясування судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для розгляду скарги, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В доводах апеляційної представник ОСОБА_1 - адвокат Тимченко Ю.О. зазначає, що останньою, як представником скаржника було заявлено клопотання про поновлення пропущених строків з поважних причин, причини пропуску були вказані та підтверджені відповідними доказами, які надані до суду.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що з норм ЦПК України та практики Верховного Суду, а саме правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду по справі №439/1493/15-ц від 18 листопада 2020 року та справі №466/948/19 від 18 листопада 2020 року, вбачається, що у відповідному законодавстві не міститься перелік поважних причин пропуску строку, а їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Вказує на те, що суд першої інстанції, не поновивши процесуальні строки скаржнику вдався до надмірного формалізму та залишив скаргу без розгляду, не врахувавши, скаржником вчасно було подано первісну скаргу (в 10-денний термін). Механічною помилкою виступило не направлення всіх копій скарг з додатками суду, що призвело до повернення скарги.

В ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2023 року роз`яснено, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому скаржник, скориставшись своїм правом, повторно звернулась до суду зі скаргою, однак суд першої інстанції просто вчинив перешкоду до захисту порушених прав останньої.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Тимченко Ю.О. підтримала апеляційну скаргу, посилаючись на викладені в ній доводи, просила скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника, з`ясувавши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції, виходив з того, що строк на вчинення процесуальної дії сплинув, а обставини щодо поновлення строку,викладені у скарзі, є необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на виконанні у Печерському ВДВС у м. Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 за виконавчим листом № 2610/10390/2012 від 10 жовтня 2012 року, виданим Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Родовід Банк» загальної суми заборгованості в розмірі 77 769,82 грн.

В рамках ВП НОМЕР_2 постановою ВДВС Печерського РУЮ від 17 грудня 2014 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

30 червня 2016 року державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Наразі виконавче провадження знищено на підставі п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом МЮ України 25.12.2008 № 2274/5 за закінченням трирічного строку зберігання, що підтверджується відповіддю з Печерського ВДВС у м. Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), яка надійшла на адресу відділу 16 січня 2023 року та зареєстрована за вх. №1898.

Також у відповіді зазначено, що у державного виконавця відсутні підстави для вилучення обтяжень, оскільки станом на 23 січня 2023 року виконавчий документ на виконанні у відділі не перебуває.

Крім того, з відповіді Печерського ВДВС у м. Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що окрім ВП НОМЕР_2 на виконанні у відділі перебуває інше ВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 2610/10390/2012.

Про вищевказані обставини скаржник дізнався із відповіді Печерського ВДВС у м. Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 23 січня 2023 року, яка нею отримана 15 лютого 2023 року, що підтверджується копією конверта, долученого до скарги, та роздруківкою трекінгу Укрпошта.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 449 ЦПК України встановлено, що скарга може бути подана у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

Аналіз частини першої статті 449 ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця представник ОСОБА_1 - адвокат Тимченко Ю.О. посилалась на те, що 15 лютого 2023 року остання отримала відповідь з Печерського ВДВС у м. Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), з якої дізналась про накладений на майно ОСОБА_1 арешт в рамках ВП НОМЕР_2.

Зі скаргою до суду представник ОСОБА_1 - адвокат Тимченко Ю.О. звернулась вчасно - 22 лютого 2023. Однак, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2023 року скаргу повернуто без розгляду на підставах статті 183 ЦПК України, у зв`язку з не наданням суду доказів надсилання скарги іншим учасникам справи.

Копію ухвали представник скаржника отримала 12 квітня 2023 року в Шевченківському районному суді м. Києва.

Через два дні після повернення скарги, 14 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тимченко Ю.О. повторно звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання такої скарги.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що скаржником не доведено поважності причин пропуску встановленого законом строку для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця і причин неможливості подати вказану скаргу у строки, встановлені законодавством, а викладені підставі для поновлення такого строку є неповажними.

Однак, як вбачається із матеріалів справи скаржник зазначав у своєму клопотанні про поновлення строку, що первісно скарга була подана вчасно, однак повернута судом без розгляду із посиланням на недотримання скаржником вимог процесу щодо направлення копій іншим учасникам справи.

Оцінивши наведені скаржником доводи поважності причин пропуску строку, як необґрунтовані, суд першої інстанції формально підійшов до вирішення питання та не навів належного мотивування підстав для відхилення доводів скаржника.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року; "Беллет проти Франції" від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Слід зазначити, що наведена процесуальна норма (частина четверта статті 183 ЦПК України) не стосується та не регулює питання подання скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.

Вказані процесуальні правовідносини регулюються нормами розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», у якому встановлено окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20 (провадження № 61-15478св20) та від 21 квітня 2021 року у справі № 569/12949/20 (провадження № 61-15532св20).

Зазначене свідчить про те, що скарга, подана скаржником до Шевченківського районного суду м. Києва 22 лютого 20223 року відповідала вимогам процесуального законодавства щодо порядку оформлення та строку подання.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, не дав належної оцінки таким причинам для пропуску строку на подання скарги та безпідставно відмовив в його поновленні, залишивши скаргу без розгляду.

Враховуючи викладене, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючисьст. ст. 367, 374, 376, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тимченко Юлії Олександрівни - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.