Справа № 192/411/23
Провадження № 2/192/239/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тітової О.О.,

за участю секретаря Біжко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача за борговою розпискою від 25.02.2022 року грошових коштів в розмірі 1 000 доларів США, а також суми понесених судових витрат у розмірі 1095,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 25 лютого 2022 року відповідач ОСОБА_2 позичив у неї грошові кошти в розмірі 1 000 доларів США зі строком повернення до 01.03.2022 року, що підтверджується надаю розпискою. Станом на час звернення до суду відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти у розмірі 1 000 доларів США не повернув.

Ухвалою суду від 29 березня 2023 року позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзиву, тому, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

З розписки ОСОБА_2 оригінал якої перебуває у позивача вбачається, що ОСОБА_2 , інн НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 взяв в борг у ОСОБА_1 1000 (одну тисячу доларів США), зобов`язався повернути отримані кошти до 01.03.2022 в такому самому розмірі та такій самій валюті про що розписався (а.с.13).

В силу ст.ст. 11, 14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16. Велика Палата відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 25 липня 2018 року в справі № 308/3824/16-ц та дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначено у ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порядок підтвердження виконання зобов`язання регламентований ст. 545 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.545 ЦПК України тільки наявність у боржника боргового документа підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Згідно зі ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач суду не надав будь-яких даних про повернення боргу чи його частини. Доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язання по поверненню позиченої 25.02.2022 однієї тисячі доларів США не спростовані.

Таким чином, позивач довів невиконання договірних зобов`язань по поверненню відповідачем грошової суми у вказаній в розписці сумі, строк повернення якої настав 01.03.2022, тобто наявні правові підстави для задоволення позову.

Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання та не повернув позивачу отримані грошові кошти, чим порушив умови договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 000 доларів США.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Комісійна винагорода банку за переказ судового збору є платою за здійснення банком операції та не є судовими витратами позивача у розумінні цивільно-процесуального закону, тому у стягненні з відповідача 21,47 грн. комісії за переказ судового збору суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) доларів США за борговою розпискою від 25 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесяти три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 27.07.2023.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Тітова