Провадження № 2/369/828/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Світлак Ю. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 369/12497/21 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 73 737,27 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 19 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та ТДВ «Експрес Страхування» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 777.20.2515858. Предметом договору є, зокрема, майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпоряджанням транспортним засобом «Mercedes-Benz C200», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2018 року випуску, строком дії з 13 березня 2020 року до 12 березня 2021 року, страхова сума - 1 000 000,00 грн.

01 грудня 2020 року о 19:07 год в м. Києві на вул. Інститутській, 24/7, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобіля «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Mercedes-Benz C200», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . За результатами дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2021 року у справі № 757/57319/20 встановлено вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення та у скоєнні ДТП.

ТДВ «Експрес Страхування» отримало повідомлення про подію від 02 грудня 2020 року.

Перелік механічних пошкоджень автомобіля «Mercedes-Benz C200», державний номер НОМЕР_1 , зафіксовано в протоколі огляду від 29 грудня 2020 року.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz C200», державний номер НОМЕР_1 , становить 194 166,35 грн відповідно до рахунку-фактури філії «Автомобільний Центр Київ» ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» від 14 грудня 2020 року № .

Відповідно до листа станції технічного техобслуговування в процесі ремонту було виявлено приховані дефекти (спрацювання патронів капота).

Вартість ремонту прихованих дефектів автомобіля «Mercedes-Benz C200», державний номер НОМЕР_1 , становить 6 970,92 грн відповідно до рахунку-фактури філії «Автомобільний Центр Київ» ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» від 30 грудня 2020 року № .

В подальшому вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz C200», державний номер НОМЕР_1 , була підтверджена Актом виконаних робіт філії «Автомобільний Центр Київ» ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» від 31 грудня 2020 року № ЗНМS223805 на суму 201 137,27 грн.

Згідно зі страховими актами № 3.20.3993-1 від 15 грудня 2020 року та від 04 січня 2021 року № 3.20.3993-2 виплачене страхове відшкодування на користь СТО філія «Автомобільний Центр Київ» ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» у розмірі 201 137,27 грн.

Винуватцем ДТП є ОСОБА_1 - володілець автомобіля «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_3 . Страховиком автомобіля, належного відповідачу є ПрАТ «УПСК» згідно з полісом № АР/8231417, ліміт страхового відшкодування 130 000,00 грн, франшиза 2 600,00 грн.

17 липня 2021 року ПрАТ «УПСК» за полісом № АР/8231417 сплачено страхове відшкодування у розмірі 127 400,00 грн з призначенням платежу : «#PF1S Страхове відшкодування згідно Акту #011/037/008963/21/1 за автомобіль Держ.номер: НОМЕР_1 ».

За таких обставин зобов`язання ОСОБА_1 щодо відшкодування шкоди становить 73 737,27 грн (різниця між страховою виплатою та лімітом страхового відшкодування).

Позивач зауважує, що відповідач не вживав заходи щодо врегулювання спору в позасудовому порядку, долею пошкодженого автомобіля не цікавився,

Враховуючи вищенаведене, ТДВ «Експрес Страхування» просить суд:

1.стягнути з ОСОБА_1 відшкодування шкоди у розмірі 73 737,27 грн;

2.вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року за клопотанням відповідача здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У листопаді 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з зустрічним позовом до ТДВ «Експрес Страхування» про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що ТДВ «Експрес Страхування» здійснено ремонт автомобіля постраждалої від ДТП особи за завищеними цінами. ОСОБА_1 було здійснено моніторинг цін на ненові запчастини, необхідні для ремонту автомобіля «Mercedes-Benz C200», державний номер НОМЕР_1 , та встановлено суттєву різницю між цінами на деталі, зазначеними підприємством, яке здійснювало ремонт автомобіля постраждалої особи, та цінами на деталі з інтернет-ресурсів olx.ua та avto.pro.

Враховуючи те, що позивач не звертався до відповідача з пропозицією забрати використані запасні частини, а отже у відповідача є всі належні підстави звернутися з зустрічним позовом про стягнення коштів у розмірі 53 750,00 грн.

24 листопада 2021 року судом отримано відзив ОСОБА_1 на позовну заяву ТДВ «Експрес Страхування», в обґрунтування якого відповідач за первісним позовом посилається на те, що позивачем обґрунтовано позовні вимоги на підставі неналежних та недостовірних доказів. ОСОБА_1 наполягає на тому, що на його переконання протокол огляду автомобіля було підроблено, в той же час належним доказом вартості ремонту автомобіля на думку ОСОБА_1 є саме Звіт про оцінку майна. Крім того, відповідач переконаний в тому, що ряд деталей не потребував заміни.

У відповіді на відзив від 29 листопада 2021 року ТДВ «Експрес Страхування» посилається на те, що посилання відповідача не заслуговують на увагу, оскільки не обґрунтовані належним чином та спростовуються вимогами законодавства.

12 квітня 2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено прийняти зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Експрес Страхування» про стягнення коштів у цивільній справі 369/12497/21 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом. Перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на зустрічну позовну заяву від 01 травня 2023 рок ТДВ «Експрес Страхування» зазначає, що позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню. На переконання ТДВ «Експрес Страхування» ОСОБА_1 не має правової підстави вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкодження частин попередньої модифікації, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, наприклад, автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, оскільки за наслідками ДТП автомобіль «Mercedes-Benz C200» не було фізично знищено. Зазначена в первісному позові сума відображає вартість відновлювального ремонту незначних механічних пошкоджень автомобіля. Щодо вартості зазначених ОСОБА_1 деталей ТДВ «Експрес Страхування» вважає такий доказ на обґрунтування позовних вимог неналежним.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, заперечує проти задоволення зустрічних позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 01 грудня 2020 року о 19:07 год в м. Києві на вул. Інститутська, 24/7, сталася ДТП за участю ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Mercedes-Benz C200», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТДВ «Експрес Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 19 лютого 2020 року № 777.20.2515858 (далі - Договір) строком дії з 13 березня 2020 року до 12 березня 2021 року. Пунктом 5 частини «А» Договору визначено транспортний засіб - «Mercedes-Benz C200», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова/шасі: № НОМЕР_4 . Розмір страхової суми визначений пунктом 5 Договору і становив 1 000 000,00 грн.

Згідно з пунктом 14 частини «А» Договору страхувальником обрано опцію «Пріоритет виплат СТО».

Пунктом 15 частини «А» Договору передбачено, зокрема, не вирахування фізичного зносу у разі настання страхового випадку.

За змістом пункту 9.8.2 частини «Б» Договору розмір завданих збитків визначається, що страхове відшкодування виплачується страховиком або уповноваженим представником Страховика у випадку обрання Страхувальником опції «пріоритет СТО» - за умови перерахування коштів на СТО для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу або перерахування Страхувальнику, якщо роботи з відновлення транспортного засобу вже оплачені - на підставі кошторису ремонтних робіт, рахунків-фактур, нарядів-замовлень, актів виконаних робіт та інших документів, які підтверджують вартість та факт виконання відновлювального ремонту на СТО. При цьому перерахування проводиться безготівково на рахунок СТО, що надала рахунок, або по факту виконаних робіт - на підставі акту виконаних робіт та квитанції про сплату - на рахунок Страхувальника.

Згідно з пунктом 9.8.2.1 частини «Б» Договору на базі СТО, що підтримує гарантійні зобов`язання виробника (імпортера/офіційного дилера) застрахованого транспортного засобу та яка письмово вказується (погоджується) Страховиком Страхувальнику (якщо в регіоні місця постійного проживання Страхувальника таких СТО декілька): на підставі калькуляції СТО із застосуванням цін на запасні частини та вартості нормо-години СТО, яка підтримує гарантійні зобов`язання щодо даної марки транспортного засобу, а також рекомендованих виробником транспортного засобу нормативів трудоємності ремонтних робіт.

02 грудня 2020 року ОСОБА_2 направив до ТДВ «Експрес Страхування» повідомлення про подію за договором КАСКО № 777.20.2515858 від 19 лютого 2020 року, а саме про ДТП 01 грудня 2020 року о 19:15 год за адресою.: м. Київ, вул. Інститутська, 24/7.

Також 02 грудня 2020 року ОСОБА_2 подав директору ТДВ «Експрес Страхування» заяву про виплату страхового відшкодування для відновлення автомобіля на розрахунковий рахунок СТО філія «Автомобільний центр Київ».

Згідно з рахунком-фактурою від 14 грудня 2020 року № , складеного на замовлення ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» виконало роботи з відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz C200», державний номер НОМЕР_1 , а ТДВ «Експрес Страхування» оплатило, вартість робіт на суму 194 166,35 грн.

На підставі рахунку-фактури від 14 грудня 2020 року № складено страховий акт від 15 грудня 2020 року № 3.20.3993-1, пунктом 2 якого визначено суму відновлювального ремонту у розмірі 194 166,35 грн. Згідно з розпорядженням в пункті 3 вказаного Акту виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 194 166,35 грн.

Перерахування коштів на суму 194 166,35 грн підтверджується платіжним дорученням від 15 грудня 2020 року № 2270.

Згідно зі страховим Актом від 31 грудня 2020 року № 3.20.3993-2, складеним на підставі рахунку-фактури від 30 грудня 2020 року № 000014067, затверджено суму страхового відшкодування у розмірі 6 970,92 грн, видачу яких затверджено розпорядженням у пункті 3 вказаного Акту.

Перерахування коштів на суму 6 970,92 грн підтверджується платіжним дорученням від 04 січня 2021 року № ЦО00008.

24 грудня 2020 року ТДВ «Експрес Страхування», скориставшись послугами оператора кур`єрської доставки «ТЕКС», направило повідомлення про огляд транспортного засобу ОСОБА_1 та ПрАТ «УПСК».

Повідомлення отримано ПрАТ «УПСК» 28 грудня 2020 року, а ОСОБА_1 - 01 січня 2021 року.

За змістом рахунку-фактури від 30 грудня 2020 року № складеного на замовлення ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» виконало роботи з відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz C200», державний номер НОМЕР_1 , а ТДВ «Експрес Страхування» оплатило вартість робіт на суму 6 970,92 грн.

В зв`язку з цим директором ПАТ «Українська автомобільна корпорація» направлено директору ТДВ «Експрес Страхування» запит щодо погодження доплати страхового відшкодування у розмірі 6 970,92 грн згідно з рахунком-фактурою № .

Протоколом огляду транспортного засобу від 29 грудня 2020 року № 257/10/3-320.39 оцінювачем ОСОБА_3 на підставі договору ТДВ «Експрес Страхування» оглянуто автомобіль «Mercedes-Benz C200», державний номер НОМЕР_1 , 2018 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_2 . При огляді автомобіля був присутній представник ТДВ «Експрес Страхування» ОСОБА_4 за адресою: м. Київ, вул. С. Бандери, 22. В протоколі оцінювачем зазначено перелік складових, опис та тип ремонтних операцій.

31 грудня 2020 року ПАТ «Українська автомобільна корпорація» оформлено Акт виконаних робіт щодо виконаних робіт, встановлення запасних частин та матеріалів на загальну суму 201 137,27 грн.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2021 року у справі № 757/57319/20 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 застрахована відповідно до полісу серії АР № 008231417, виданого ПрАТ «УПСК», згідно з яким застрахований транспортний засіб «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_3 . Поліс станом на 01 грудня 2020 року чинний, що підтверджується роздруківкою експорту деталізації. Страховий ліміт за шкоду майну становить 130 000,00 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 17 серпня 2021 року № 17552 ПрАТ «УПСК» перерахувало на користь ТДВ «Експрес Страхування» грошові кошти у розмірі 127 400,00 грн з призначенням платежу: «#PF1S Страхове відшкодування згідно Акту #011/037/008963/21/1 за автомобіль Держ.номер: НОМЕР_1 ».

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Звертаючись до суду з позовом, ТДВ «Експрес Страхування» вважає, що його право порушене невиконанням відповідачем зобов`язань з відшкодування матеріальних збитків, завданих ДТП, понад суму страхового відшкодування за договором страхування наземного транспортного засобу.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених указаним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Розглядаючи справу № 755/18006/15-ц за позовом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до фізичної особи, третя особа - ПрАТ «СК «Інкомстрах», про відшкодування завданої майнової шкоди, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 указаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України від 7 березня 1996 року «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до вимог частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону).

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, що передбачено положеннями статті 30 Закону.

Судом встановлено, що вину відповідача ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, внаслідок чого було завдано матеріальної шкоди майну позивача, було встановлено в постанові Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2021 року у справы № 757/57319/20.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Зазначені висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах висловлені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц

За змістом вимог статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «УПСК» виплачено суму страхового відшкодування в межах страхового ліміту у розмірі 127 400,00 грн, а отже ПрАТ «УПСК» як страховик ОСОБА_1 - особи, винної в настання ДТП, виконало свій обов`язок з відшкодування шкоди, обмеженої лімітом страхової виплати за виключенням франшизи у розмірі 127 400,00 грн.

Судом встановлено на підставі належних та достатніх доказів, а саме первинних документів, виданих надавачем послуг з відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz C200», державний номер НОМЕР_1 , що розмір шкоди становить 201 137,27 грн.

Таким чином, сума заподіяної шкоди перевищує ліміт страхової виплати за полісом серії АР № 008231417 на 73 737,27 грн, яка має бути компенсована ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів відшкодування вказаної суми матеріальної шкоди ОСОБА_1 у позасудовому порядку.

Суд надає також оцінку доводам ОСОБА_1 щодо недостовірності та неналежності доказів, якими обґрунтовані позовні вимоги, водночас, відповідачем за первісним позовом не надано жодних доказів на спростування наданих ТДВ «Експрес Страхування» первісних документів. Доводи відповідача за первісним позовом зводяться до спростування доказів в матеріалах справи на підставі власних міркувань, проте суд в контексті вимог статей 12, 81 ЦПК України не уповноважений на підставі припущень вважати доведеними чи спростованими наявність чи відсутність тих чи інших юридичних фактів, обставин тощо.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 різниці між лімітом страхового відшкодування та завданою шкодою.

Стосовно зустрічного позову суд зазначає таке.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що позивачем здійснено ремонт транспортного засобу, власником якого є постраждалий ОСОБА_2 , за завищеною вартістю. Винуватець ДТП зауважує, що після закінчення відновлювального ремонту належного постраждалому ОСОБА_2 транспортного засобу ТДВ «Експрес Страхування» не запропонувало ОСОБА_1 забрати запчастини, які були зняті з автомобіля та замінені на нові. Сукупну вартість цих запчастин ОСОБА_1 оцінено у 53 750,00 грн. Позивач за зустрічним позовом вважає, що оскільки відповідачем за зустрічним позовом не було запропоновано йому забрати використані деталі автомобіля, то він має право на стягнення зі страховика постраждалої особи грошових коштів - вартості цих деталей.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Тлумачення вказаних норм процесуального права свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сторонами у справі є позивач і відповідач, між якими саме і виник спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду з позовом до відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у цій справі клопотань про залучення до участі у справі інших осіб як співвідповідачів не заявляв.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача суд першої інстанції вирішує у підготовчому засіданні (пункт 4 частини другої статті 197 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 вказано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що принципи змагальності та рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять його в явно гірше становище порівняно з його опонентом. До того ж, право на змагальний судовий процес, в принципі, означає надання сторонам можливості ознайомлюватися та коментувати всі надані докази або подані зауваження з метою впливу на рішення суду. Крім того, сторони повинні мати можливість подати будь-які докази, необхідні для того, аби їхні, вимоги задовольнили. До того ж, суд, який розглядає справу, повинен сам дотримуватися принципу змагальності, наприклад, якщо він розглядає справу на підставі обґрунтування або заперечення, висловленого ним за власною ініціативою (рішення ЄСПЛ від 14 січня 2021 року у справі «Гусєв проти України»).

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Так у спірних правовідносинах між учасниками склалися такі зобов`язання:

1.між постраждалим ОСОБА_2 та заподіювачем шкоди ОСОБА_1 склалися деліктні зобов`язання;

2.між постраждалим ОСОБА_2 та його страховиком ТДВ «Експрес Страхування» склалися договірні правовідносини;

3.між заподіювачем шкоди ОСОБА_1 та його страховиком ПрАТ «УПСК» склалися договірні правовідносини;

4.між страховиком постраждалою особи ТДВ «Експрес Страхування» та заподіювачем шкоди ОСОБА_1 склалися відносини щодо відшкодування шкоди у порядку регресу.

З матеріалів справи також вбачається, що ТДВ «Експрес Страхування» в порядку виконання зобов`язань за договором страхування здійснило виплату страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на рахунок СТО, працівниками якої виконувалися роботи з відновлювального ремонту транспортного засобу постраждалого ОСОБА_2 , проте, з рахунку-фактури вбачається, що замовником послуг з відновлювального ремонту автомобіля був саме ОСОБА_2 . Отже, учасниками зобов`язальних правовідносин стали постраждалий ОСОБА_2 та СТО, яка надавала послуги з відновлювального ремонту автомобіля. Водночас ТДВ «Експрес Страхування» не вступало у правовідносини з вказаною СТО, а виконання Товариством обов`язку за договором страхування з перерахування коштів у межах страхового ліміту на рахунок СТО не є підставою для виникнення правовідносин між ними.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що належним відповідачем за зустрічним позовом є постраждалий ОСОБА_2 , з яким у ОСОБА_1 виникло деліктне зобов`язання з відшкодування шкоди, завданої ДТП, та який був замовником послуг з відновлювального ремонту автомобіля. Водночас між ОСОБА_1 та ТДВ «Експрес Страхування» жодних правовідносин не виникало, в зв`язку з чим вказана особа не є належним відповідачем за зустрічним позовом

Клопотань про заміну неналежного відповідача позивачем до суду не було подано, водночас суд в контексті частини першої статті 51 ЦПК України не уповноважений з власної ініціативи вирішувати такого роду процесуальні питання.

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/1).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані та підлягають задоволенню, водночас у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову ТДВ «Експрес Страхування» було сплачено 2 270,00 грн судового збору, позовні вимоги задоволені у повному обсязі, а отже вказану сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Страхування» (, адреса: 08148, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське, пров. Яблуневий, 12, кв. 1) грошові кошти у розмірі 73 737 (сімдесят три тисячі сімсот тридцять сім) грн 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Страхування» судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Страхування» про стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. О. Фінагеєва