ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3899/23 Справа № 203/2729/20 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста», публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсними договорів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду та повернено позивачеві, в порядку передбаченому ч.5 ст. 49 ЦПК України, провадження у справі закрито, з підстав визначених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, роз`яснивши позивачеві можливість звернення з таким позовом до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю правових підстав для залишення без розгляду та поверненняуточненої позовної заяви ОСОБА_1 , у зв`язку із зміною і предмету і підстав позову та закриття провадження у справі, оскільки спірні правовідносини виникли із правочину, укладеного між юридичними особами 04 квітня 2019 року (ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Веста») у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності ТОВ «Зодіак Тойс» та його основним зобов`язанням за кредитним договором з ТОВ Банк Форум.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов висновків про закриття провадження у справі з порушенням норм процесуального права, оскільки предметом позову у цій частині є визнання недійсним договору 0002/19/16 про відступлення прав вимоги в частині передачі у власність ТОВ Фінансова компанія Веста права вимоги за договорами поруки та договорами іпотеки (Іпотечними договорами), які були укладені між ПАТ Банк Форум та ОСОБА_1 , тому такий спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Крім того, вважає, що подані уточнення до позовної заяви, є заявами про зміну предмета позову, оскільки необхідність у зміні предмету позову у позивача виникла для забезпечення в повній мірі свого захисту порушених прав та інтересів.

ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник із правочину, який укладений між юридичними особами 04 квітня 2019 року (ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Веста») для здійснення господарської діяльності ТОВ «Зодіак Тойс» та його основним зобов`язанням за кредитним договором з ТОВ Банк Форум, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарських судів і не може розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання,сторонамиякого єюридичні особи та (або)фізичні особи -підприємці.

У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічні правові висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18, провадження № 12-170гс18, та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 904/2526/18, провадження № 12-272гс18.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 фактично оспорюються правочині укладені на виконання та в забезпечення основного зобов`язання між юридичними особами, а тому слід дійти до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги з приводу складу учасників справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку склад учасників справи - сторін у справі не має вирішального значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду цієї справи, оскільки договори, які позивач просив визнати недійсними, було укладено на забезпечення основного зобов`язання, яке відноситься до господарської юрисдикції.

Доводи апеляційної скарги з приводу уточнень до позовної заяви, які є заявами про зміну предмета позову, необхідність подання яких виникла з метою захисту порушених прав та інтересів позивача, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, оскільки фактичне уточнення позовних вимог має похідний характер та виникає з приводу виконання основного зобов`язання (кредитного договору), укладеного між юридичними особами у господарській діяльності та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що при поданні до суду уточненої позовної заяви, позивачем змінено і предмету і підстави первісного позову.

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Із зазначених норм права слідує, що саме нормами цивільного процесуального кодексу визначено порядок здійснення цивільного судочинства.

Така норма забезпечує право інших учасників на обізнаність про підстави позовних вимог, їх предмет та забезпечує такі основні засади (принципи) цивільного судочинства, як змагальність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом (ч.3 ст.2 ЦПК України), і направлена на виконання таких завдань цивільного судочинства як справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали суду є безпідставними та зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки незгода позивача з нормами чинного законодавства не може бути підставою для його невиконання, що встановлено статтею 68 Конституції України, згідно якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено, тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені заявником у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова