Справа № 214/2381/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати поважною причину пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документу до виконання та поновити такий строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №214/2381/19.

В обгрунтування заяви зазначено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2019 року по справі №214/2381/19 позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з відповідача суму заборгованості за період з жовтня 2013 року по березень 2019 року, інфляційні втрати та 3% річних, а також судовий збір. 02.05.2023 року на виконання вказаного рішення судом було видано представнику АТ «Криворізька теплоцентраль» виконавчий лист. Товариством, в установлений строк не було отримано копію рішення суду та виконавчий лист та не пред`явлено його до виконання через запровадження з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 12.03.2020 року карантину, дія якого в подальшому неодноразово продовжувалась. Крім того, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року було введено воєнний стан, який також неодноразово було подовжено. Виходячи з наявності вищевказаних обставин, представник АТ «Криворізька теплоцентраль» вважає, що наявні всі підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Представник заявника до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, заяв не надала.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, проте відповіднодо положень ч. 3 ст. 433 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши доводи заяви, суд зазначає наступне.

Так, як убачається з матеріалів справи, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2019 року задоволено позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за надані підприємством послуги за період з жовтня 2013 року по березень 2019 року, інфляційні втрати та 3% річних, а також стягнуто судовий збір.

Згідно відмітки у виконавчому листі, останній представником АТ «Криворізька теплоцентраль» було отримано 02.05.2023 року.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно абз. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд зазначає, що поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись у кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Так, із матеріалів справи вбачається, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості до звернення заявника до суду з проханням про видачу виконавчого документа пройшло понад 3 роки.

Між тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Однак, заявником не доведена жодними доказами та обставина, що існували будь-які перешкоди для своєчасного отримання судового рішення та виконавчих листів у справі.

При цьому, посилання заявника на те, що на території України з 12.03.2020 року діє карантин, пов`язаний із запобіганням поширенню короновірусної хвороби COVID-19, суд вважає неповажними, оскільки заявником не було доведено відповідними доказами, що причини пропуску є поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими саме у зв`язку з карантином.

Так, для поновлення пропущеного строку через карантинні обмеження недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення саме конкретних обставин та надання заявником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав, зокрема надання доказів стосовно того, яким чином запровадженні обмеження завадили зверненню представника підприємства до суду за отриманням виконавчого листа та пред`явлення його в подальшому до виконання, оскільки як суд, так і органи виконавчої служби не припиняли своєї роботи у зв`язку з пандемією, спричиненою коронавірусною хворобою (COVID-19) працюючи з дотриманням рекомендацій щодо безпечної роботи в умовах карантину.

Разом з тим, суд також не бере до уваги посилання заявника на запровадження воєнного стану в України, як на підставу для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, оскільки судом не встановлено, а заявником не доведено доказами, існування обставин, що перешкоджали позивачу через запровадження в Україні воєнного стану своєчасно звернутися до суду з заявою, починаючи з часу набрання рішення законної сили. Сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки через запровадження такого, на переконання суду, не можна вважати поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Також, суд зауважує, що сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець визнав за необхідне обмежити цей строк, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

У рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд уважає, що заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 433 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Попов