Справа №278/673/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши клопотання адвоката Ткачука В. В. про відвід судді по цивільній справі № 278/673/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої дія адвокат Полонська Людмила Миколаївна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про відібрання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Дубовік О. М. перебуває цивільна справа за вище вказаною позовною заявою.

У судове засідання з`явилась лише сторона позивача.

Представником відповідача - адвокатом Ткачуком В. В. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неналежним призначенням дати розгляду справи (т. 3, а.с. 48).

Представник відповідача - адвокат Корнієнко М. М. у попередніх судових засіданнях повідомила суд про можливість продовження розгляду справи за її відсутності, оскільки остання буде перебувати у відпустці.

Представником Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради Баб`яком М. М. подано заяву про розгляд справи без участі представників служби (т. 3, а.с. 49).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився; причини неявки суду не відомі.

Під час судового засідання, через канцелярію суду, від адвоката Ткачука В. В. надійшло клопотання про відвід судді мотивоване тим, що ним, як представником відповідача, 25.07.2023 року було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з порушенням головуючим по справі суддею Дубовік О. М. вимог ст. 277-2 КУпАП, з аналогії закону, щодо мінімальних строків на відкладення розгляду справи - мінімум як на 3 дні. Зазначає, що 26.07.2023 року, було оголошено повітряну тривогу, яка закінчилась о 14:30 год; справу було призначено на 14:00 год, однак не дивлячись на цю обставину, судом було продовжено розгляд справи. Також посилається на те, що минулого судового засідання (24.07.2023 року), головуючий суддя повідомив, що має намір допитати шестирічну дитину в присутності батьків, без психолога, що в свою чергу взагалі "... є абсурдним та виходить за рамки будь-яких адекватних дій". Вважає, що така норма є порушенням норм матеріального права та порушує усі міжнародно-правові акти щодо захисту дітей, що ратифіковані ВР України.

Зазначені обставини викликають у заявника сумніви в тому, що при розгляді даної справи суд ухвалить законне та справедливе рішення. Відтак просить суд:

- передати дане клопотання до іншого судді, який в рамках вимог ЦПК України повинен розглянути це клопотання;

- задовольнити клопотання та передати справу на авторозподіл для утворення нового складу суду.

У судовому засіданні позивач та її представник заперечували з приводу задоволення заяви; звернули увагу суду, що дії сторони відповідача - заявлення численних відводів головуючому у справі судді - спрямовані виключно на затягування строку розгляду справи, що є недопустимим.

Дослідивши доводи заяви, заслухавши думку сторін, суд вважає, за необхідне відмовити у задоволені заяви про відвід судді з огляду на наступне.

Щодо призначення декількох судових засідань головуючим у справі, дата та час яких було погоджено між судом та всіма прибувшими учасниками процесу, в тому числі і позивачем, і його представником Ткачуком В. В., суд керувався ст. 197 ЦПК України, в тому числі і п. 15 її 2 частини. Крім того, слід зауважити, що нормами діючого ЦПК України не передбачено обмежень щодо кількості днів між судовими засіданнями при розгляді справи; а застосування аналогії права та норм Кодексу про адміністративні правопорушення України у даному випадку є не доречним.

Згідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з положеннями пунктів 1-5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а також якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини у рішеннях зазначає, що найголовнішою є існування довіри, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Відповідно до ст. ст. 126, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 6, 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України; здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

У відповідності до вимог ч. 1, 3 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Отже вимога адвоката Ткачука В. В. щодо передачі вказаного клопотання до іншого судді, який в рамках вимог ЦПК України повинен розглянути це клопотання, не підлягає до задоволення як незаконна.

Таким чином, представником відповідача - адвокатом Ткачуком В. В. не наведено та не доведено, а судом не встановлено обставин, які б безпосередньо свідчили про упередженість головуючого у справі та порушення норм процесуального законодавства, а також інших підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, які унеможливлювали б розгляд справи суддею, викликали необхідність їх відводу.

Обставин для самовідводу судом також не вбачається, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

З врахуванням зазначеного, суд вважає заявлений відвід необґрунтованим та безпідставним.

Разом з тим, суд зауважує, що адвокатом Ткачуком В. В. були зазначені факти, що не відповідають обставинам справи, а саме: останнім зазначено, що минулого судового засідання судом було постановлено протокольну ухвалу щодо з`ясування думки дитини. Однак зазначене не відповідає дійсності, оскільки протокольною ухвалою суду від 03.07.2023 року встановлено порядок судового розгляду вищевказаної цивільної справи, в тому числі і вирішено питання щодо з`ясування думки малолітньої дитини сторін ОСОБА_3 . Судом ухвалено заслухати думку малолітнього ОСОБА_3 у присутності обох із батьків за взаємною (обопільною) згодою як матері, так і батька дитини, що не суперечіть нормам діючого законодавства.

Крім того, суд зауважує, що викладення в заяві про відвід в ультимативній формі адвокатом Ткачуком В. В. вимог щодо самовідводу суддею може бути розцінено як тиск на суддю.

До того ж, викладена письмово думка, яка зазначена у клопотанні про відвід адвокатом Ткачуком В.В., наступного змісту (дослівно): "... З огляду на це в мене не має довіри до цього складу суду, а від так єдиним можливим об`єктивним та адекватним рішенням для всіх учасників судового процесу, є заміна складу суду...", на глибоке переконання суду, виходить за рамки встановленої адвокатської етики.

Відтак суд вважає занеобхідне звернути увагу адвоката Ткачука В. В. на дотримання вимог діючого законодавства, яким має керуватись кожен без виключення адвокат, коли здійснює представництво інтересів довірителя в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Згідно п. 1 ст. 1 ст. 21 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.

Також, з урахуванням вимог ЦПК України (ч. 1 ст. 2 в частині своєчасного розгляду справи), суд зазначає про зловживання процесуальними правами з боку сторони відповідача та наголошує про порушення прав інших учасників процесу щодо розумності строків розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 37, 40, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката Ткачука В. В. про відвід судді по цивільній справі № 278/673/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої дія адвокат Полонська Людмила Миколаївна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про відібрання дітини - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.07.2023 року.

Суддя О. М. Дубовік