У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2023 Справа №607/9990/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді В.М. Братасюка, секретаря судового засідання М.О.Мокрій розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

06.06.2023 року ОСОБА_1 подано позовну заяву до ТОВ «Галицька фінансова компанія», третя особа на стороні відповідача державний реєстратор Лановецької міської ради Парій М.В. про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса міської ради Парія Миколи Васильович про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним № 48579427 від 09 вересня 2019 року о 12:07:27, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Галицька фінансова компанія» на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №101, яким є квартира АДРЕСА_1 .

01.08.2023року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони ТОВ «Галицька фінансова компанія» або будь - яким особам від її імені відчужувати третім особам квартиру АДРЕСА_1 , до набрання рішення законної сили у даній справі та заборонити ТОВ «Галицькій фінансовій компанії» або будь - яким особам від її імені здійснювати будь-які дії пов`язані з виселенням та перешкоджанням проживанні їй у квартирі АДРЕСА_1 , до набрання рішення законної сили у даній справі. При цьому значила, що 31.07.2023року відповідач незаконними діями намагався проникнути в житло, змінити замки до квартири та виселити ОСОБА_1 без відповідного рішення суду.

Вирішуючи питання забезпечення позову суд виходить з наступного.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даний спосіб, позивач обґрунтовує тією обставиною, що ТОВ «Галицька фінансова компанія» зареєструвала за собою право власності на квартиру позивача всупереч норм ст.37 Закону України «Про іпотеку», що є підставою скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Незастосування судом забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ «Галицька фінансова компанія» вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме квартири, створить додаткові труднощі для позивача, як менш захищеної в правовому полі сторони, які можуть виникнути при відчуженні відповідачем квартири третім особам та виселенні з неї. При цьому, у разі відчуження квартири третім особам, та реєстрацію місяця проживання в осіб в ній, витребувати її з чужого володіння від добросовісного набувача чи виселення із неї третіх осіб буде неможливо, чим буде заподіяно позивачу шкоди у великих розмірах.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Позивач звертає увагу на те, що не застосування заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач на час розгляду справи по суті може продати, подарувати, передати в іпотеку чи змінити замки у вищевказаній квартирі, що в подальшому призведе до того, що у разі задоволення позову по даній справі виконання рішення суду буде ускладнене, або і взагалі буде неможливо без подання додаткових позовних заяв для захисту прав та інтересів ОСОБА_1 , оскільки право власності на квартиру може перейти до третіх осіб, зареєструвати обтяження в користь третіх осіб, зареєструвати в квартирі третіх осіб, тощо.Враховуючи те, що спірна квартира АДРЕСА_1 на даний час перебуває у власності відповідача, 31.07.2023 р. вчинялися дії щодо спроби виселити ОСОБА_1 без рішення суду, зміни замків, таким чином наявні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч.3 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

Суд звертає увагу на те, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 17.07.2023року ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2023 року скасовано у справі №607/9228/23. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено. Зазначено, що предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про право власності відповідача та припинення цього права. Забороняючи ТОВ «Галицька фінансова компанія» або будь - яким особам від її імені відчужувати третім особам квартиру та здійснювати будь-які дії, пов`язані з виселенням та перешкоджанням у проживанні у квартирі суд не звернув уваги на відсутність у заяві про забезпечення позову обґрунтування відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати позивачка, позовним вимогам, утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відтак суд наголошує, що диспозиція закону, котра дозволяє суду, з метою забезпечення позову до ухвалення остаточного рішення, забороняти особам вчиняти певні дії, є юридично невизначеною, і носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача та недопущення необґрунтованого втручання в право власності (виправданого сподівання) стягувача.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до переконання, що подана заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не вказано жодних обґрунтувань для застосування заходів забезпечення позову у визначений нею спосіб.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-154, 259, 260, 353,354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони ТОВ «Галицька фінансова компанія» або будь - яким особам від її імені відчужувати третім особам квартиру АДРЕСА_1 , до набрання рішення законної сили у даній справі та заборонити ТОВ «Галицькій фінансовій компанії» або будь - яким особам від її імені здійснювати будь-які дії пов`язані з виселенням та перешкоджанням проживанні ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , до набрання рішення законної сили у даній справі відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на ухвалу суду до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк