Справа № 697/1423/22
Провадження № 2/697/71/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

представника позивача адвоката Бровка Р.М.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Канівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач), третя особа: Канівська державна нотаріальна контора (далі також третя особа) про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . За життя заповідачем ОСОБА_3 було складено заповіт на користь позивача та відповідача. Даний заповіт було складено 15.04.2015 та посвідчено секретарем Мартинівської сільської ради Черкаського (до проведення реформи адміністративно-територіального устрою України Канівського) району ОСОБА_4 .

У заповіті визначено, що заповідач заповідає позивачу 1/2 частину свого майна, незалежно від місця знаходження та його складових частин.

Спадковим майном, що залишилося після смерті заповідача є: грошові кошти на поточному та депозитному рахунках в сумі 18516,64 грн.; земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0311, вартістю 61193,00 грн.; земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0316, вартістю 61193,00 грн.

Інших спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку (ст. 1241 ЦК України) не було. Мати позивача та відповідача (донька заповідача) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додається до позову.

На початку літа 2021 року позивачу було повідомлено про те, що на його користь складений заповіт. Таку інформацію було надано ОСОБА_5 , яка обіймає посаду старости Мартинівського старостинського округу Степанецької сільської ради (Степанецької ОТГ) і в силу своїх повноважень, у неї була наявна така інформація.

В подальшому, позивач звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на майно (отримання свідоцтва про право на спадщину). Державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Дана відмова мотивована тим, що позивачем був пропущений 6-місячний строк з моменту відкриття спадщини, що передбачений ст. 1270 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропущення зазначеного вище строку є те, що позивач не знав та не міг знати про складений на його ім`я заповіт.

На час відкриття спадщини, позивачу нічого не було відомо про складений на його ім`я заповіт. Заповідач за життя неодноразово змінювала/скасовувала попередні заповіти шляхом складання нових. Дана обставина підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 41748126, яка міститься в матеріалах спадкової справи.

Заповіт був складений 15.04.2015 в с. Мартинівка, Канівського (на даний час Черкаського) району, Черкаської області.

Позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті.

Заповідач померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після спливу трьох тижнів з моменту складання заповіту.

Позивач не міг та не мав ніякої змоги дізнатися про складений на його ім`я заповіт. Позивач виходив з того, що він знав про попередні заповіти, в яких він не фігурував в якості спадкоємця. За час свого життя заповідач близько 5 разів змінювала та скасовувала заповіти.

Таким чином у позивача були всі підстави вважати, що на його ім`я заповіт від імені даного заповідача не складався.

Звертає увагу на недобросовісну поведінку відповідача, яка мала інформацію про засоби зв`язку з позивачем та могла його повідомити про зміст заповіту, проте цього не зробила і таким чином здійснила прирощення спадщини (успадкувала за законом другу частину спадщини).

Також матеріали спадкової справи не містять будь-яких доказів, які свідчать про вчинення нотаріусом дій, пов`язаних з закликанням іншого спадкоємця за заповітом до прийняття спадщини (опублікування оголошення в газеті, направлення листа на адресу спадкоємця (позивача), тощо). Нотаріус міг звернутися хоча б в сільську раду, яка посвідчувала даний заповіт, для отримання інформації про іншого спадкоємця з метою повідомлення його про наявність заповіту, складеного на його ім`я.

Фактично позивач дізнався про складений на його ім`я заповіт наприкінці весни 2021 року від посадової особи Мартинівської сільської ради Канівського району, а саме від ОСОБА_5 . Відповідно і про смерть заповідача, позивач дізнався після спливу 6-місячного строку. На підтвердження даних обставин додається дублікат заповіту, який виданий 11.06.2021 та витяг зі спадкового реєстру від 29.07.2021 щодо реєстрації дубліката заповіту. Дана дія вчинена з тією метою, щоб позивач міг звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини. Так як копія заповіту зроблена з примірника оригіналу, який зберігається в сільській раді, не може бути прийнята нотаріусом. Оригінал заповіту, що знаходився у відповідача, був переданий тільки відповідачу з яким вона і звернулася до нотаріуса.

Особливо звертає увагу, що в період часу, що передував складанню заповіту (15.04.2015) та смерті заповідача (07.05.2015), позивач перебував у лавах ЗСУ та приймав участь в АТО (з 13.01.2015 по 13.03.2015). Дана обставина підтверджується довідкою № 3500 від 29.11.2016. Таким чином, позивач, як звичайна нормальна людина, перебуваючи в стресовій ситуації після повернення з АТО, не міг навіть замислюватися над тим, чи не складено на його ім`я заповіт його бабою (заповідачем). Також, і після смерті заповідача (07.05.2015), позивач продовжував ще перебувати у стресовому стані, так як повернувся з АТО (13.03.2015) за 7 тижнів до смерті бабусі (заповідача).

Будь-яких логічних доводів, на підставі яких можна стверджувати, що позивач повинен або мав можливість дізнатися протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, що на його ім`я оформлено заповіт, немає. Єдине джерело, з якого позивач міг отримати таку інформацію, це повідомлення позивача про заповіт самим відповідачем, оскільки їй достеменно було відомо про це.

З огляду на вказані обставини, позивач просить суд визначити йому додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 його баби ОСОБА_3 .

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.09.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки позивачем в позовній заяві не повністю зазначена адреса відповідачів, зокрема населеного пункту (а.с.63-64).

Вказані в ухвалі суду недоліки позовної заяви представником позивача усунуто, про що подано відповідну заяву про усунення недоліків (а.с.66-70).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.10.2022 відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Бровко Руслан Миколайович до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа: Канівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в частині позовної вимоги до ОСОБА_6 в зв`язку зі смертю останнього (а.с.79-80).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.10.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.82).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2023 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.111).

28.02.2023 до Канівського міськрайонного суду Черкаської області через електронний суд звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бровко Р.М. з заявою про забезпечення позову в якій представник просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на успадковане майно (а.с.113-114).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.03.2023 відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бровка Руслана Вікторовича про забезпечення позову (а.с.116-120).

Також, в судовому засіданні представником позивача було заявлено клопотання про витребування з Канівської державної нотаріальної контори копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.127).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.03.2023 задоволено клопотання представника позивача про витребування з Канівської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.125-126).

20.04.2023 на виконання ухвали суду від Канівської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.132-191).

Розгляд справи неодноразово відкладався та в судових засіданнях оголошувалися перерви.

Позивач в судове засідання не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Бровка Р.М.

Представник позивача адвокат Бровко Р.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити з підстав, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.

Від третьої особи Канівської державної нотаріальної контори (державного нотаріуса Шатило Любові Адамівни) надійшла заява з проханням розглянути справу без участі її представника за наявними в справі матеріалами (а.с.88).

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що знає позивача та відповідача з дитинства, також знав і їх бабусю. Після смерті бабусі, ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 , що бабуся все своє майно залишила їй, а позивачу не залишила нічого. Дані обставини йому повідомив позивач ОСОБА_1 . Пізніше староста села зателефонувала йому та повідомила про наявність землі. ОСОБА_1 зробив довіреність на ім`я ОСОБА_7 , щоб останній міг переоформити спадщину, однак йому це не вдалося. Нотаріус повідомила про можливість досудового врегулювання спору шляхом домовленості з ОСОБА_2 , яка повинна надати дозвіл на вступ в спадщину. Проте відповідач відмовила і повідомила, що все майно бабуся залишила їй. Про наявність землі та заповіту на ім`я ОСОБА_1 він дізнався після повідомлення старости, приблизно в 2020-2021 році, після чого він звернувся до суду з позовною заявою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є старостою Мартинівського старостинського округу повідомила, що знайома з ОСОБА_2 , оскільки часто виникали конфлікти через недогляд за дитиною. ОСОБА_1 пам`ятає ще з дитинства, бачила дуже давно. Коли вона приступила до виконання своїх посадових обов`язків в якості старости села в 2021 році, переглядалися невитребувані паї і побачили, що частина від паю ОСОБА_3 не оформлена. Секретар повідомила, що дана частина належить ОСОБА_1 , який не оформив свою спадщину. ОСОБА_2 переоформила свою частину спадщини по заповіту, а ОСОБА_1 мабуть не повідомила про наявність заповіту. Свідок зазначила, що знайшла номер телефону ОСОБА_1 і повідомила йому про наявність заповіту на його ім`я, який сказав, що не знав про наявність заповіту. Ще працюючи секретарем в даному селі, вона знала, що ОСОБА_3 робила заповіти, частину заповідала в тому числі і ОСОБА_1 . Бабуся змінювала заповіт 5 разів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що знає і позивача, і відповідача, оскільки працювала секретарем в селі Мартинівка. ОСОБА_3 багато разів змінювала заповіти. Останній раз робила заповіт в 2015 році. Дані заповіти були і на її сина, і на ОСОБА_8 , і на ОСОБА_9 . Відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були не дружні. ОСОБА_1 в селі в 2013-2015 роках не проживав і чи повідомляла йому ОСОБА_2 про заповіт, їй не відомо. Можливо, відповідач свідомо не повідомляла позивача про наявність заповіту. ОСОБА_2 була присутня на похоронах бабусі, а чи був ОСОБА_1 їй не відомо. За час її роботи на посаді секретаря, в сільську раду з нотаріальної контори не телефонували з питанням розшуку спадкоємців після смерті ОСОБА_3 . Наявність частини не оформленої спадщини була виявлена в 2021 році при перевірці невитребуваних паїв.

Заслухавши в судовому засіданні думку учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мартинівка (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з: житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 ; земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0311 вартістю 61193,00 грн.; земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0316 вартістю 61193,00 грн.; грошових коштів на поточному та депозитному рахунках в сумі 18516,64 грн.

Відповідно до заповіту від 15.04.2015, посвідченого секретарем Мартинівської сільської ради Канівського району Черкаської області Кутник Г.О., ОСОБА_3 на випадок смерті заповіла усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право: 1/2 ОСОБА_2 та 1/2 ОСОБА_1 (а.с.18-зворот, а.с.19).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , згідно із вимогами ст. 1235 ЦК України, є спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області Шатило Любов Адамівни № 773/02-31 від 11.08.2021 встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.61).

Згідно інформації щодо спадкової справи за № 409/2015, наданої Канівською державною нотаріальною конторою Черкаської області, вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємці за заповітом та законом ОСОБА_2 та за законом ОСОБА_6 у шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та отримали свідоцтва про право на спадщину (а.с.132-191).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі N 750/262/20 (провадження N 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі N 145/148/20 (провадження N 61-16153св20).

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі N 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 07.11.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 в період з 19.11.2014 по 31.12.2014, з 13.01.2015 по 13.03.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.7).

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Як зазначено в абзаці 6 пункту 24 зазначеної вище Постанови Пленуму, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до Інструкції «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» 22.02.2012 р. за № 282/20595 в розділі ІІ, гл. 10, п.2.1. зазначається, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту (п. 2.2.).

У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження (п. 2.4.).

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

В розділі ІІ главі 10 пунктах 1.2, 2.2, 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, крім випадків, передбачених підпунктом 2.6 цього пункту. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

В Методичних рекомендаціях щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя від 29.01.2009 зазначено, що нотаріус, який одержав повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відомо. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 з поважної причини, оскільки не знав про наявність заповіту. Вказані обставини також підтверджені й показаннями свідків, які допитані в судовому засіданні ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в заявлених ним межах та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини терміном у три місяці.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Канівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк терміном у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.07.2023.

Головуючий Б . К . Скирда