Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2023 Справа №607/10206/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кужель К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ороновська Ольга Михайлівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ороновська О.М., звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_5 на 1/5 частину земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровим номером :03:001:0788, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем за заповітом після померлої баби ОСОБА_5 , однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки було виявлено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток співвласників, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. З цих підстав, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою судді від 12 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 28 червня 2023 року.

Ухвалою суду від 28 червня 2023 року із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 18 липня 2023 року.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача адвоката Ороновської О.М. надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, попередньо подавши заяви про визнання позовних вимог.

Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, попередньо, подавши заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , про що 04 березня 2022 року Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області було складено актовий запис № 30 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 412/2022, після смерті ОСОБА_5 , за заявою онуки померлої ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом № 886 від 23 вересня 2022 року. Син померлої ОСОБА_2 та дочка померлої ОСОБА_6 14 жовтня 2022 року подали до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяви про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині та від прийняття спадщини за законом в користь ОСОБА_1 . Інші спадкоємці на вищевказане спадкове майно не зверталися. Вказані обставини встановлені з постанови державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. від 10 квітня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 707/02-31.

10 квітня 2023 року державним нотаріусом Тернопільської районної нотаріальної контори Темніковою Л.Г. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із: 1/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 328624367 від 10 квітня 2023 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у спільній частковій власності, та розташовується на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:001:0788.

10 квітня 2023 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темніковою Л.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 707/02-31, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , після смерті бабці ОСОБА_5 , оскільки було виявлено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток, що унеможливлює видачу свідоцтва.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області 30 травня 2014 року, а також з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22357240 від 30 травня 2014 року, земельна ділянка, кадастровий номер :03:001:0788, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .

З Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 05 грудня 2022 року також встановлено, що відсутній розподіл часток на вищевказану земельну ділянку.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий № :03:001:0788.

У встановлений законом термін позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. Однак, державним нотаріусом була видана постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки після смерті ОСОБА_5 , оскільки було виявлено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток, що унеможливлює видачу свідоцтва.

Нормами ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Згідно ч 1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, положенням ст. 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом, (ч.ч. 2, 4, 5 ст. 89 ЗК України)

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою мав позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , який розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0788, яка на праві спільної сумісної власності за життя належала ОСОБА_5 , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 за законом, є її онука - ОСОБА_1 , виходячи із положень ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, враховуючи що частки у праві власності на земельну ділянку відповідають часткам у спільній частковій власності на житловий будинок, розмір частки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:001:0788, яка належала померлій ОСОБА_5 , становить 1/5.

Оскільки частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку за життя ОСОБА_5 не визначалась і єдиною підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було те, що за спадкодавцем не була визначена частка земельної ділянки, яка належала їй на праві спільної сумісної власності, позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На допустимості обраного позивачем способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном визначення часток законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч.1 ст.5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги те, що позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, його право підлягає захисту в судовому порядку, тому позовні вимоги слід задовольнити, визначивши, що частка спадкодавця ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № :03:001:0788, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , складає 1/5 частку даної земельної ділянки, та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку земельної ділянки, площею 0.25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :03:001:0788, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. ст.ст.4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 357, 368, 370, 377 ЦК України, ст.ст.81, 89, 120 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку земельної ділянки, площею 0.25 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:0788, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний тест рішення виготовлено 28 липня 2023 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк