Справа № 214/857/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 липня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання - Чаплиги О.О.,

позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Повалій О.В. , відповідача - ОСОБА_3 , представника відповідача - Палішевої Н.О. ,

у відсутність представника третьої особи,

розглянувши у судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, виконком Саксаганської районної у місті ради, про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради про визначення місця проживання дітей,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на необхідність проживання дітей з ним для найкращого забезпечення інтересів дітей та недостатнє виховання дітей з боку матері. В обґрунтування вимог зазначено, що у період з 12 грудня 2009 року по 13 листопада 2019 рік вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Деякий час після розірвання шлюбу діти проживали з матір`ю, періодично проживали з батьком, однак рішенням виконкому Довгинцівської районної у місті ради № 449 від 16.12.2020 місце проживання дітей визначено було з батьком. До 24.09.2022 діти проживали з ним, однак мати забрала синів на вихідні та до тепер відмовляється відпускати дітей назад до батька. Він весь час після розірвання шлюбу допомагав дітям і матеріально і фізично, добровільно написав на роботі заяву про стягнення аліментів на утримання дітей на користь відповідачки, які стягували з нього навіть у період проживання дітей з ним. Купував дітям необхідні речі та бажає, щоб діти постійно проживали саме з ним, оскільки відповідачка погано виконує батьківські обов`язки, не займається розвитком дітей, не піклується про їх здоров`я, харчування та душевний і психічний стан, іноді застосовує до дітей фізичне насилля. 09.11.2020 він звертався до поліції із заявою про домашнє насилля відповідачкою відносно сина ОСОБА_5 . До того ж у період, коли діти перебували у ОСОБА_7 , у квітні 2022 року їх син травмувався, однак унаслідок недбалого ставлення до цього факту відповідачкою та відсутності необхідного лікування, у сина унаслідок перелому руки неправильно зрослася кістка і це було виявлено лікарями при звернення уже його, як батька дитини, до медичного закладу. Відповідачка офіційно ніде не працює, постійного доходу не має та зареєстрована разом зі старшим сином у квартирі матері. Він зареєстрований разом з молодшим сином, однак фактично проживає за іншою адресою, офіційно працює та має стабільний заробіток. Зазначено про зацікавленість навчанням дітей лише батьком дітей, який виконує як функцію грошового забезпечення, так і приймає активну участь у виконанні рекомендацій педагогів, проявляє зацікавленість у навчанні та вихованні дітей, на відміну від їх матері, яка не приділяє належної уваги дітям, у тому числі й стосовно забезпечення місцем та приладдям для навчання дітей, контролю за їх навчанням, здоров`ям. З врахуванням викладеного просить задовольнити вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей разом з нею, що буде сприяти найкращим інтересам дітей та їх всебічному розвитку і вихованню. В обґрунтування вимог нею зазначено, що після розірвання шлюбу певний час діти постійно проживали з нею, при цьому підтримували тісні стосунки з батьком і періодично мешкали у нього. Вона не заперечували проти рішення виконкому про визначення місця проживання дітей з батьком, при цьому стосунки у неї з дітьми залишалися нормальними. Однак 24 вересня 2022 року діти прийшли до неї та розповіли, що після одруження батька з ОСОБА_8 у сім`ї батька атмосфера відносно дітей різко змінилася, бо діти категорично не прийняли дружину батька - вона в різній формі критикувала їх, зовнішній вигляд, виховання. До того ж після одруження батька діти часто перебували у батьків відповідача, де їх дідусь ОСОБА_9 неодноразово застосовував фізичну силу до дітей. Саме ці фактори змусили дітей повернутися до матері. Випадок про застосування відносно дітей з її боку фізичного насилля ніколи не мав місце і факт звернення відповідача до поліції був виключно за його ініціативою. Вона працює, має стабільний дохід та постійне робоче місце, не зловживає і ніколи не зловживала алкогольними або наркотичним засобами. На підтвердження доводів щодо їх прихильності більше до неї, я матері, надає відповідне психологічне дослідження дітей та дотримуючись у першу чергу їх інтересів, просить вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, представлений органом опіки та піклування.

Ухвалою суду від 25 квітня року об`єднано в одному провадженні з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою суду від 16 травня 2023 року задоволено заяви учасників процесу про допит дітей та свідків. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Повалій О.В. на вимогах наполягали з підстав, викладених у первісному позові, зустрічний позов не визнали.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Палішева Н.О. вимоги первісного позову не визнали, на зустрічному наполягали з підстав, викладених у ньому.

Представники третіх осіб Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради та Виконкому Саксаганської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, письмових пояснень з приводу заявлених вимог до суду не подали.

Допитана у якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що вона з 09 вересня 2022 року дружина позивача ОСОБА_1 , з дітьми якого познайомилася, коли тільки зустрічалася з ним. У липні вони були у Києві, гуляли, обіймалися з ОСОБА_6 , бо дитина недолюблена та дуже любить батька. З початку війни вони проживали з обома дітьми, після повернення з Києва ОСОБА_5 переїхав до мами, на їх весіллі його не було, відмовився приходити. 24 вересня 2022 року ОСОБА_3 попросила привезти до неї молодшого сина, де він так і залишився. Конфлікти з дітьми були дрібні, побутові, однак як таких конфліктів у неї з дітьми не було, як і у позивача з ними. Між собою - старший налаштовує меншого на всякого роду «пакості», але ОСОБА_6 любить ОСОБА_5 . З 24 вересня 2022 року по 29 травня 2023 року вони не бачили дітей, старшого бачили лише на подвір`ї, бо молодшу дитину мати не випускала на вулицю. Зв`язок з дітьми припинився, бо їх мати перешкоджала спілкуванню, забравши дітей. Коли ОСОБА_6 повернувся минулого понеділка, 29 травня, до них, він весь тремтів, переживав за те, що мати скаже. Казав, що мати монстр, а тепер уже краще. Вони віддали його на курси офлайн, бо є відставання у програмі. У ОСОБА_6 3 рази на тиждень фітнес, 3 рази заняття з математики та вони планують віддати його до психолога, на гуртки водять вони його по черзі з чоловіком. Вони усі втрьох проживають у її квартирі, у ОСОБА_6 є окрема кімната, свої речі, вона не заперечує проти проживання дітей з ними. Вважає, що може справитися з обома дітьми, буде намагатися знайти спільну мову із ОСОБА_5 , але молодший більше до неї тягнеться, обіймає.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він тато позивача, свекор відповідачки. З дітьми він бачився до 10-річчя старшого, ОСОБА_3 дітей їм рідко давала. Меншого вони забрали у 6 років, він не розмовляв, тому вони почали ним займатися, бо ОСОБА_6 відстає у розвитку. Комісія присудила, що діти повинні проживати разом з батьком, то вони почали займатися, дітей до них привозили. З ОСОБА_5 бували конфлікти у них - він з роботи, а ОСОБА_5 кидається м`ячем. Коли приїхав, а хлопець рогаткою у нього - то він зняв пояс. Востаннє з ОСОБА_5 спілкувався більше року тому, з ОСОБА_6 сьогодні, молодший онук більше тягнеться до сина та невістки. ОСОБА_5 не хоче з ними спілкуватися, йому більше подобається безконтрольність матері. Невістка зможе з ними обома, але треба жорстко з ними, дисципліна потрібна хлопцям. Вважає ОСОБА_3 поганою матір`ю, бо дитина бачить, як матір змінює чоловіків, а це погано. ОСОБА_5 нікого не боїться, нікого не слухає, він неконтрольований, років два тому зустрів його біля школи, він жив з ОСОБА_3 тоді, то чи проспав школу, чи прогуляв.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що до неї, як до психолога, надійшов адвокатський запит щодо психологічного дослідження дітей. Їй надається письмова згода про це одного із батьків і вона може проводити психологічний тест з дітьми. У ході висновку у неї були питання щодо прихильності дитини до одного із батьків та було виявлено, що 8-річна дитина не бажає жити з батьком, бо боїться бути покараним дідусем. З боку старшої дитини були побоювання щодо розправи над ним дідусем, а також почуття вини, що він лишив молодшого брата. Комфорту співмешкання з дружиною батька у них немає. Старший хлопчик розповідав, що нова дружина батька цькувала його і він утік від них, молодший хлопчик зізнався, що батько бив його книжкою по голові, коли він сидів за домашнім завданням. Жоден з дітей не схильний до фантазування, свій висновок вона підтримує.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що знає добре ОСОБА_6 , бо вела підготовку його до школи. Батько привів дитину до «Пізнавацки» у 2021 році взимку, дитині 6 років було, ОСОБА_6 був на низькому рівні. Коли курс підготовки закінчився, дитина пішла до школи і вони з ним займалися індивідуально, ОСОБА_6 взагалі не міг тримати навіть олівчика у руці, це було явне відставання. З дитиною займалася за проханням батька, з яким і контактувала, матір дитини вона ні разу не бачила, сказати за неї нічого не може. Наразі ОСОБА_6 знову прийшов, вони займаються з ним.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що знає дітей та їх батьків. У 2019 році до неї прийшов ОСОБА_5 , у 3-4 класи, так вони і познайомилися. У 2021 році прийшов ОСОБА_6 у 1-й клас, однак 2-й клас з дитиною вона не довела, мати забрала документи. Коли ОСОБА_5 ходив до 3-го класу, до карантину, у неї питань та претензій до нього не було. Матеріали до школи купляв батько. Коли ж почалося дистанційне навчання у 4-му класі, він не виходив на зв`язок. Мати не контролювала успішність старшої дитини у 2020-2021 році, він став ледачішим. ОСОБА_6 прийшов до 1-го класу і вони ще два місяці навчалися, а потім було дистанційне. Мати молодшого сина до дитсадка до школи так і не віддала, хоча інші віддавали. ОСОБА_6 взагалі був запущений, вона його за руку водила. Батько більше уваги приділяв молодшому сину, зв`язок з ним більш дієвий, мати тільки обіцяла. Писати, читати ОСОБА_6 не умів, взагалі перший раз це бачив. Читати він почав у 2-му класі, але переказувати не міг, тобто з молодшою дитиною треба займатися. Більшість предметів у дітей вона викладала. Офіційно вони не питають, де і ким працюють батьки дітей, але вона має таку інформацію і настільки їй відомо, мати не працювала. У неї не було конфлікту з матір`ю дітей, однак директор школи сказала, що прийшла матір і забрала документи ОСОБА_6 . Поки вона добігла до приймальні директора, щоб з`ясувати причину цього, вони уже пішли. Коли в кінці 2021 року діти у класі висловлювали свої бажання, ОСОБА_6 сказав, що хоче, щоб його мама любила.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, сторони з 12 грудня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 13 листопада 2019 року між ними розірвано.

Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.

Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 5, 6 статті 81 ЦПК України).

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Так, рішенням Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради від 16.12.2020 № 449, визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком, ОСОБА_1 , терміном на півроку з дня прийняття рішення та надано ОСОБА_3 термін 6 місяців для вжиття заходів щодо налагодження стосунків з дітьми та її працевлаштування. У тексті рішення зазначено щодо фактичного проживання,на час перевірки, дітей з батьком у належній бабусі дітей квартирі, батько працює та характеризується позитивно за місцем роботи та проживання. Мати дітей не працює, наполягає на проживанні дітей разом з нею. Батьки приділяють належну увагу навчанню та вихованню дітей, однак ОСОБА_6 навчальний дошкільний заклад не відвідує. Діти виявили бажання проживати разом з батьком.

Згідно характеристики (без дати) адміністрації Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19, складеної стосовно учня 6-Б класу ОСОБА_5 , дитина виконує домашні завдання з усіх предметів, проявив себе як учень із середнім рівнем знань. ОСОБА_5 виховується у неповній родині, батьки розлучені, але обоє контролюють навчання, дозвілля та стан здоров`я сина.

Згідно характеристики (без дати) адміністрації Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19, складеної стосовно учня 2-Б класу ОСОБА_6 , дитині характерна розсіяність, підвищена втомлюваність, дуже низька працездатність, працює тільки під керівництвом та з допомогою вчителя. Нерозвинена дрібна моторика, ОСОБА_6 пише несвідомо по шаблону, рукописні букви переплітаються з друкованими. Має утруднення у формуванні уявленні про арифметичні дії, у розпізнаванні і називанні об`єктів природного і суспільного оточення, тощо. Мати і батько розлучені. Батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, постійно відвідує батьківські збори, тримають зв`язок зі школою та класним керівником. Мати увагу вихованню, навчанню та здоров`ю сина не приділяє.

Згідно характеристик (без дати) указаного навчального закладу сім`ї дітей, батьки розлучилися у 2019 році. Діти мешкають разом з матір`ю.

Стосовно ОСОБА_5 : у нього окрема кімната, він забезпечений усім необхідним. Мати приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, контролює стан його здоров`я. Батько з родиною не проживає, але навчанням сина цікавиться, відвідував батьківські збори, тримає зв`язок із класним керівником. ОСОБА_5 завжди охайний, доглянутий.

Стосовно ОСОБА_6 : для дитини місце для навчання не організоване, він не забезпечений усім необхідним для навчання, бо на онлайн уроки з тих пір, я почав жити з матір`ю, не виходить. Підручників, виданих шкільною бібліотекою, дитина не має, бо мати не забирає їх у батька. Електронними підручниками, які були відправлені мамі разом з програмою, що їх відкриває, мати не користується. Мама не приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, не контролює стан його здоров`я. Ще під час офлайн навчання мати забувала за сина у школі і викликали з роботи батька, який приїжджав за дитиною. Батько ОСОБА_1 із сім`єю не проживає, але навчанням сина цікавиться, приділяє увагу його вихованню, надаючи можливість сину відвідувати розвиваючі центри для дітей. Батьківські збори відвідує, зв`язок із класним керівником підтримує регулярно.Хлопчик завжди охайний, доглянутий та добре одягнений завдяки батькові, який його забезпечує.

Практичні психологи дитячого закладу «Пізнавайка», який відвідує малолітній ОСОБА_6 , зазначили про співпрацю із командою центру виключно батька дитини, який систематично цікавиться досягненнями та успіхами ОСОБА_6 , виконує рекомендації педагога та психолога, виконує функцію грошового забезпечення. Мати ОСОБА_3 участі у процесі відвідування занять не бере, жодного разу в центр дитину не приводила та з педагогами не спілкувалась.

ОСОБА_1 за місце роботи характеризується позитивно.

ОСОБА_3 згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 15.10.2022 є фізичною особою-підприємцем.

Згідно акту з місця проживання від 19 грудня 2022 року, ОСОБА_1 проживав разом з дітьми у квартирі АДРЕСА_1 у період з 17.03.2020 по 28.06.2020, 07.11.2020 по 26.08.2021, 27.02.2022 по 24.09.2022. Скарг від сусідів чи інших осіб не надходило, діти завжди охайні, доглянуті та привітні до дорослих та дітей.

Згідно характеристики ТОВ «Житлосервіс-КР» від 30.03.2023, скарг чи претензій від сусідів ОСОБА_3 за місцем проживання до управителя будинку за місцем проживання останньої, не надходило.

Згідно наданого до суду стороною відповідача діагностичного висновку за результатами психологічного дослідження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведеного 28 березня 2023 року на підставі адвокатського запиту Палішевої Н.О. в інтересах ОСОБА_3 психологом ОСОБА_15 , вплив матері на ОСОБА_6 можна оцінити, як позитивний. Зауважень, нарікань і невдоволення матір`ю ОСОБА_6 у період обстеження не виявлено. У ОСОБА_6 існує страх бути побитим (конкретні фігури виявлені - батько та дідусь). Якість прихильності ОСОБА_6 до обох батьків можна оцінити, як ненадійну, але для ОСОБА_6 важливо підтримувати і розвивати стосунки лише з матір`ю.

Згідно наданого до суду стороною відповідача діагностичного висновку за результатами психологічного дослідження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведеного 28 березня 2023 року на підставі адвокатського запиту Палішевої Н.О. в інтересах ОСОБА_3 психологом ОСОБА_15 , негативний вплив матері на ОСОБА_5 полягає у непослідовності виховання, що залишався сам зі своїм молодшим братом. Стосовно батька, негативний вплив у фізичному покаранні, залишення у небезпеці, поряд з дідусем, відсутність спілкування батька, задля безпеки дитини. Позитивний вплив зі сторони батька з`ясувати не вдалося у зв`язку з небажанням ОСОБА_5 говорити або описувати це. Негативний вплив появи у батька співмешканки Дані не ОСОБА_5 полягає у цькуванні його, відсутності турботи про нього. Негативний вплив проживання з батьком, фізичні покарання з боку дідуся. У ОСОБА_5 існує страх знову бути покараним фізично і пережити психологічний тиск з боку дружини батька ОСОБА_25 , стосовно свого зовнішнього вигляду чи неспроможності вивчити шкільний матеріал. ОСОБА_5 детально описує випадок фізичного насилля у вигляді побиття ременем дідусем, а також промовляє небажання знову проживати з ними. Стабільна прихильність на час діагностики відносно матері, окрім неї дуже прив`язаний до молодшого брата, з яким проживає наразі. Прихильність до батька вдалося діагностувати у відсутності провини, нерозумінні у чому він винен, що батько емоційно не підтримує з ним зв`язок.

За висновком Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 14.04.2023, у обох батьків створені належні умови для проживання малолітніх дітей, тому з врахуванням обсягу наданої комісії інформації, покладаються на розсуд суду.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18), право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання, з`являється у дитини з досягненням віку 10 років.

У судовому засіданні була заслухана думка малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (12 років), який указав, що хотів би проживати разом з матір`ю та ОСОБА_6 . З батьком у нього конфліктів не було, однак були конфлікти з ОСОБА_25 - вона називала його то жирним, а коли він схуд, то почала обзивати «дрищем», батько ж взагалі на цей конфлікт уваги не звертав та ніяк не захищав його. Вони з братом були в основному у бабусі з дідусем, тато працював та часто пропадав на роботі. Був у нього конфлікт і з дідусем, він його бив, навіть ногою. На онлайн-уроки він виходив кожного дня, навчальний матеріал він має, закінчив 6-й клас на 9 та 10 балів, є також 4 бали, але з якого предмету не пам`ятає. Мама приділяє йому достатньо уваги, годує, одягає, він може підійти до неї з якимось питанням по уроках, але в основному навчається самостійно. Коли жив з братом, то міг йому допомогти, якщо той просив про це. Мама працює два дні через два. З братом у нього нормальні стосунки, хотів би зустрітися, однак не має номера телефону батька, хоча у того є його номер. Спочатку мама телефонувала, просила спілкування з братом - батько спочатку давав, а потім не давав спілкуватися. Він займався спортом, але перестав, разом з братом не займаються. З минулого літа він не був у батька та бажання у нього бути немає. Мати приблизно рік проживає з чоловіком на ім`я ОСОБА_27 , у нього з ним взаєморозуміння, він їх з мамою не ображає.

За клопотанням учасників процесу судом також була вислухана думка малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (8 років), який у судовому засіданні пояснив, що наразі він проживає з татом. Закінчив 2-й клас та переходить до 3-го класу. Любить обох батьків та йому добре як з татом, так і з мамою. З ОСОБА_5 вони дружні, у них гарні відносини, однак він не має свого телефону, щоб телефонувати брату - свій особистий телефон він забув у мами та переживав, що з ними немає зв`язку, за братом скучав. Дідусь, тато та ОСОБА_25 до нього нормально відносяться, його не б`ють. Спокійніше йому з татом, оскільки якщо він щось наробить, то тато не б`є його, а каже, щоб не робив такого більше. Мама його не била, але могла забрати телефон, як покарання. Коли вони жили у мами і вона була на роботі, то він залишався з братом, який його виховував, але не бив. Мама готувала їм їжу наперед. Він ходить на спортивні тренування, його ОСОБА_25 та тато водять, він не проти жити з татом та ОСОБА_25 . З мамою жив якийсь чоловік, однак він її ображав та бив, тому вона вигнала його, зараз мама з братом живе. Йому жити добре і з татом, і з мамою. Він весь час навчався онлайн, підключався до уроків самостійно - мама спочатку допомагала, а потім ні.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах наголошував на тому, що сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їхніх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини, зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини) (статті 3, 6).

Так, стосовно визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , то у судовому засіданні дитина чітко висловила бажання проживати разом з матір`ю, посилаючись на конфлікті ситуації як з дружиною батька, так і з дідусем, та відсутності, у зв`язку з цим, захищеності з боку батька, що є вкрай важливим у цьому віці. У судовому засіданні ні показами свідків, ні письмовими доказами у справі, указаний факт не спростований, суд же не може примусово визначити місце проживання дитини з батьком поза волею дитини. Судом не встановлено обставин, які б могли шкодили здоров`ю та розвитку ОСОБА_5 у разі визначення місця проживання його з матір`ю.

Стосовно визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 , то виходячи з думки самої дитини та наданих до суду письмових доказів і вислуханих показів свідків, протипоказань щодо проживання ОСОБА_6 з матір`ю не установлено, дитина у рівній мірі згодна проживати як з батьком, так і з матір`ю.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 3 травня 2022 року у справі №944/4968/20 сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів.

При винесенні судового рішення суд, крім зазначеного, враховує емоційний зв`язок між дітьми при визначенні місця їх проживання. Так, родинні зв`язки між близькими родичами, зокрема між братами і сестрами охоплюють в собі поняття «сімейного життя», про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року.

Тому при визначенні роздільного місця проживання дітей, з урахуванням конкретних обставин справи, окрім емоційного зв`язку між братами/сестрами необхідно звернути увагу на деякі аспекти: чи не завдасть братам/сестрам істотної психологічної травми подальше роздільне проживання, відтак чи може це вплинути на погіршення їх психічного та психологічного стану; різниця у віці між дітьми, чи мало місце опіка старшої дитини над молодшим братиком/сестричкою; чи є відчуття дітьми однієї сім`ї на час вирішення спору. Має значення також проживання в одному чи різних населених пунктах, відстань між ними, чи унеможливить віддаленість місця проживання дітей спілкування між собою; тривалість проживання кожного з дітей з батьком або матір`ю на час вирішення спору; чи не проявляв один із батьків байдужості до виховання тієї дитини, яка проживала окремо.

У судовому засіданні установлено тісний емоційний зв`язок між братами, як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_6 кожен окремо суду пояснили, що сумують один за одним, майже не бачаться, хоча раніше спільно проживали та ОСОБА_5 допомагав ОСОБА_6 з навчанням, мають дружні стосунки. З наданих суду пояснень свідків та сторін, ОСОБА_6 більше часу проводить з дружиною батька та дідусем з бабусею, враховуючи зайнятість батька на роботі.

Доказів жорстокого поводження матері з дітьми, а також підстав, передбачених ч. 2 ст. 161 СК України, які роблять неможливим передачу дітей для проживання з матір`ю, не установлено. Відповідачем за зустрічним позовом не надано доказів того, що визначення місця проживання дітей разом з матір`ю буде суперечити інтересам дітей. Обставин, які б свідчили, що зміна місця проживання малолітнього ОСОБА_6 загрожує дитині психологічно або фізично чи призведе до негативних для дитини наслідків, створить для неї нестерпні умови, не встановлено.

При цьому зазначене не позбавляє права та обов`язку ОСОБА_1 , як батька дітей, належним чином опікуватись синами, у тому числі шляхом відвідування відповідних курсів, гуртків, секцій як молодшою дитиною, так і старшою.

Суд також вважає необхідним наголосити сторонам, що незважаючи на відсутність налагодження конструктивної комунікації між ними щодо здійснення батьківських прав, вони, як батьки дітей, безсумнівно відіграють важливу роль у їх житті та розвитку, бо діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Сторони мають право та обов`язок піклуватися про здоров`я, стан розвитку дітей, незалежно від того, з ким вони будуть проживати, а також обов`язок на безперешкодне та постійне спілкування дітей між собою.

Врахувавши інтереси та думки малолітніх дітей, їх психологічний стан та особливості фізичного розвитку, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між їх інтересами, правами батьків на виховання дітей і обов`язком батьків діяти в інтересах дітей, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні первісного позову та повному задоволенні зустрічного позову.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки у задоволенні первісного позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача за первісним позовом.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 заявлено вимогу про відшкодування судових витрат - судового збору у сумі 1 073,60 грн., сплаченого при поданні зустрічного позову до суду, яку суд, з врахуванням часткового задоволення вимог, вважає можливим задовольнити пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статями 157, 161 СК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 - повністю.

Судові витрати покласти на позивача за первісним позовом.

Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3 - повністю.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) за місцем проживання матері.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2023 р.

Суддя С.І. Сіденко