С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 6/760/105/23
У Х В А Л А

І. Вступна частина

11 квітня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Боржника - ОСОБА_3

представника Стягувача - Калічака В.П.

розглянув матеріали заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа виданого на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16.12.2014 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк».

ІІ. Описова частина

21 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа від 21.01.2015 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Разом із заявою ОСОБА_2 заявив клопотання про зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого листа від 21.01.2015.

Свою заяву Боржник мотивує тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.12.2014 було задоволено позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором №800002599 від 06.11.2007 в сумі 6626371,50 гривень.

Позивач зазначає, що в межах виконавчого провадження №61851720 здійснюється примусові заходи щодо виконання вказаного рішення про стягнення з нього коштів у примусовому порядку, хоча Стягувач фактично вже задовольнив свої вимоги шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, якою були забезпечені зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором №800002599 від 06.11.2007, - квартиру АДРЕСА_1 .

Проте, не зважаючи на виконання основного зобов`язання, Стягувач продовжує стягувати кошти з Боржника, що є порушенням прав ОСОБА_2 , оскільки за наслідками звернення стягнення на предмет іпотеки основне зобов`язання вважається припиненим.

У зв`язку з цим Заявник просить визнати виконавчий лист, виданий на підставі рішення від 16.12.2014 таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні представник Боржника підтримала заяву. Зазначила, що факт позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нього за АТ «Альфа-Банк» підтверджується матеріалами наданої на запит суду реєстраційної справи щодо об`єкту нерухомості - Квартири АДРЕСА_1 . Представник Боржника звернула увагу суду на те, що рішенням державного реєстратора від 09.02.2019 було зареєстроване право власності на квартиру за Стягувачем, що підтверджується копією відповідного рішення та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З цього моменту зобов`язання Позичальника ОСОБА_2 слід вважати припиненими.

В подальшому, як зазначає представник Боржника, АТ «Альфа-Банк» з якихось причин 31.05.2019 подав державному реєстратору заяву про відмову від права власності на квартиру, чим розпорядився своїм правом на свій розсуд. Рішенням державного реєстратора від 01.06.2019 було припинено право власності Банку на квартиру. Проте дайни факт не має ніякого правового значення для вирішення питань цієї справи, оскільки в даному випадку Банк діяв як власник майна, і відмова від права власності є його вільним волевиявленням, в той час як зобов`язання Позичальника були припинені ще в момент звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник Стягувача - АТ «Сенс Банк» (до перейменування - АТ «Альфа Банк») проти задоволення заяви заперечував. Зазначив, що запис про реєстрацію за Банком права власності на квартиру, що є предметом іпотеки, був скасований, на сьогодні відомості про те, що АТ «Альфа-Банк» звернув стягнення на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні, а тому відсутні підстави вважати, що Позичальник виконав свої зобов`язання з погашення заборгованості, визначеної судовим рішенням.

ІІІ. Мотивувальна частина

Порядок визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню регулюється ст. 432 ЦПК України, згідно з якою суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок Боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням Боржником чи іншою особою або з інших причин.

Встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року в справі №760/13367/14 було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_2 та стягнуто з нього заборгованість за кредитним договором №800002599 від 06.11.2007 в сумі 6626371,50 (шість мільйонів шістсот двадцять шість тисяч триста сімдесят одну грн. 50 коп) гривень, а також судовий збір в сумі 3654,00 гривень.

На підставі вказаного судового рішення 21.01.2015 було видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання і який на сьогодні перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової В.В. (виконавче провадження НОМЕР_1).

Встановлено, що в порядку забезпечення зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №800002599 від 06.11.2007 між ним та ЗАТ «Альфа-Банк» був укладений Іпотечний договір №800002599-И від 06.11.2007, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 2.1 Іпотечного договору іпотекою забезпечується кожна та всі з вимог Іпотекодержателя, що випливають з основного договору.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Пор іпотеку» в редакції, що діяла на момент укладення Іпотечного договору, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 37 вказаного Закону визначено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Встановлено, що 31 січня 2019 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію за собою права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом позасудового врегулювання спору на підставі іпотечного застереження, погодженого сторонами у Іпотечному договорі.

Так, рішенням державного реєстратора Урупи А.Ф. №45364539 від 05 лютого 2019 року було задоволено вказану заяву та проведено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки (квартиру) за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №155057420 від 05.02.2019.

Згідно з ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 р. у справі № 334/7136/17 дійшов висновку, що наслідки, передбачені частиною четвертою статті 36 Закону України "Про іпотеку" застосовується до правовідносин іпотекодержателя та боржника, у яких стягнення на предмет іпотеки відбулось у способи, визначені статтею 36 Закону України "Про іпотеку", а саме: шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки чи шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі.

Таким чином суд поділяє позицію Боржника в тій частині, що його зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором №800002599 від 06.11.2007 були погашені за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, а вимоги іпотекодержателя щодо їх виконання є недійсними.

Зазначене свідчить про обгрунтованість заяви Боржника про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа від 21.01.2015 у зв`язку з припиненням зобов`язання в частині погашення заборгованості за кредитним договором. Натомість, це не стосується зобов`язання боржника відшкодувати Стягувачу суму судового збору в розмірі 3654 гривень.

Що стосується посилання представника АТ «Сенс Банк» на те, що запис про реєстрацію права власності Банку на квартиру, що була предметом іпотеки, скасований, і це свідчить про начебто відсутність факту погашення заборгованості, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 347 Цивільного кодексу України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову.

У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, вже будучи повноправним власником квартири АДРЕСА_1 , Банк через свого представника подав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Розсосі С.С., як державному реєстратору, заяву про відмову від права власності на неї. На підставі вказаної заяви державним реєстратором прийнято рішення №47155569 від 01.06.2019 про державну реєстрацію припинення права власності Банку на належну йому квартиру.

Таким чином, АТ «Альфа-Банк» після набуття права власності на предмет іпотеки, яким забезпечувалися зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором, розпорядився своїм майном на свій розсуд, відмовившись від нього. Така реалізація Стягувачем своїх прав, як власника майна, жодним чином не може призводити про виникнення у Позичальника зобов`язань щодо повторного погашення заборгованості.

Відтак, позиція Стягувача в даному питанні є необгрунтованою.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 36 Закону України "Про іпотеку", ст. 432 ЦПК України, суд ухвалив:

1.Заяву задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 21 січня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №800002599 від 06.11.2007 в розмірі 6626371,50 гривень, виданий на підставі рішення суду від 16 грудня 2014 року в цивільній справі №760/13367/14-ц.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3.Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: