Ухвала

26 липня 2023 року

м. Київ

справа № 752/6338/19

провадження № 61-2163св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Краснощокова Є. В., Дундар І. О., Крата В. І. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

14 червня 2023 року розгляд справи відкладено без дати.

13 липня 2023 року Верховним Судом зареєстровано заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Краснощокова Є. В., Дундар І. О., Крата В. І., яку передано судді-доповідачу 25 липня 2023 року. Заява мотивована тим, що вказаною колегією суддів порушено всі законні та розумні строки розгляду касаційної скарги, передбачені статтею 407 ЦПК України. Розгляд справи, призначений на 14 червня 2023 року, не відбувся, та перенесено без ухвалення нової дати розгляду, що суперечить ЦПК України. Крім того, причини відкладення розгляду справи відсутні, так само як і ухвала про відкладення розгляду справи.

На його звернення щодо причин відкладення розгляду справи відповідь надано особою, яка не має процесуальної дієздатності, у якій міститься вказівка на частину восьму статті 402 ЦПК України, яка не має відношення до розгляду справи, оскільки розгляд справи проводиться у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Крім того, в ухвалі про призначення справи до розгляду у складі колегією у складі п`яти суддів від 15 травня 2023 року відсутні підписи ще двох доданих до складу колегії суддів.

Посилаючись на втрату довіру до суду, порушення строків розгляду та втручання в роботу суду, просив його заяву про відвід колегії суддів задовольнити.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Відповідно до частин першої - третьої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 05) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

У статті 37 ЦПК України наведений перелік обставин, за яких не допускається повторна участь судді в розгляді справи.

Згідно з частинами першою - третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

У частині першою та п`ятою статті 401 ЦПК України передбачено, що попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Питання про розгляд справи колегією у складі більше трьох суддів вирішується колегією суддів, визначеною в порядку, встановленому частиною другою статті 33 цього Кодексу, до початку розгляду справи, з урахуванням категорії і складності справи, про що постановляється відповідна ухвала (пункт 11 статті 34 ЦПК України).

У власній практиці Європейський суд з прав людини в питаннях щодо дотримання розумних строків розгляду справи виходить з того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Європейський суд з прав людини зазначає, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Belukha v. Ukraine, № 33949/02, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року). У кожній окремій справі необхідно вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (Pullar v. United Kingdom, № 22399/93,ЄСПЛ, від 10 червня 1996 року, § 38).

Аналіз заяви ОСОБА_1 про відвід суддів: Краснощокова Є. В., Дундар І. О., Крата В. І. свідчить, що в ній відсутнє обґрунтування підстав для їх відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, доводи якої переважно зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями Верховного Суду у цій справі.

Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу колегії суддів, питання про відвід відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 37, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії у складі суддів: Краснощокова Є. В., Дундар І. О., Крата В. І. визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід суддів: Краснощокова Є. В., Дундар І. О., Крата В. І. передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук