Справа № 683/471/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника

адвоката Віхерко Н.О.

відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Лозінського М.В.

представника органу опіки та піклування виконавчого

комітету Старокостянтинівської міської ради

Сторожук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/471/23, 2/683/412/2023 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що вона перебувала із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 . Після розірвання 30 червня 2016 року шлюбу, дитина постійно проживає разом із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні доньки, не цікавиться її життям і здоров`ям, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини та взагалі не цікавиться життям дитини.

За таких обставин ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Крім того, позивачка вказує, що на підставі рішення суду із відповідача на її користь на утримання доньки стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини із всіх видів його доходу щомісячно. На час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, ОСОБА_2 проходив військову службу та мав невеликий розмір грошового забезпечення. Після звільнення з військової служби його матеріальне становище значно покращилось, оскільки він має постійну добре оплачувану роботу, однак він сплачує аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі, встановленому законом.

Вказане є підставою для збільшення розміру аліментів, в зв`язку із чим ОСОБА_1 просить змінити розмір та спосіб присуджених з відповідача аліментів на утримання доньки та стягувати з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2023 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Віхерко Н.О. позов підтримали та просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав та збільшення розміру аліментів.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 травня 2023 року ОСОБА_2 поновлено пропущений строк на подачу відзиву.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечив та пояснив, що з 2019 року він проживає у м. Хмельницький, а донька у м. Старокостянтинів, через що він почав менше часу проводити із донькою. В подальшому спілкування із донькою звелось до того, що вона кожен раз просила купити їй якусь дороговартісну річ, яку він не міг собі дозволити купити, через що вона ображалась та відмовлялась спілкуватись. Вказує, що на даний час намагається налагодити стосунки із донькою, телефонує їй, однак вона на телефонні дзвінки не відповідає. Вважає, що через неприязні відносини до нього позивачки, остання налаштовує дитину проти нього. Вказує, що хоче бути батьком для ОСОБА_4 та бажає виправити ситуацію, яка склалась у відносинах між ним та донькою, через що просить не позбавляти його батьківських прав.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Лозінський М.В. в судовому засіданні просить відмовити в позові, посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, коли змінити поведінку батьків щодо виконання батьківських обов`язків не можливо. У даному випадку, відповідач приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини, сплачує аліменти, заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня. Вказує, що між відповідачем та його донькою має місце криза у відносинах через образу дитини на батька, бо він відмовляв їй у придбанні телефону та велосипеда, але ця криза є тимчасовою. Оскільки відповідач бажає відновити спілкування з дитиною та допомагати їй у подальшому, бажає налагодити відносини із дитиною та виправити ситуацію, яка склалась у відносинах, тому просить надати йому такий шанс та не позбавляти його батьківських прав. Що стосується позовних вимог в частині зміни розміру аліментів, то вважає їх необґрунтованими, оскільки позивачкою не доведено яким чином змінились обставини, які є підставою для збільшення розміру аліментів, як то визначено приписами ч.1 ст.192 СК України.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Сторожук О.О. просить задоволити позов з тих підстав, що на протязі останніх трьох років відповідач не приймав участі у вихованні доньки і не звертався до органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні із дитиною.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради Левицька Ю.В. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в частині позбавлення відповідача батьківських прав підтримує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 13 жовтня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 .

На підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу неповнолітня ОСОБА_3 залишилась проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від доньки у іншому місті за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Старокостянтинівського суду Хмельницької області від 02 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 квітня 2016 року, щомісячно і до повноліття дитини.

Станом на 01 липня 2020 року заборгованість по аліментах у ОСОБА_2 відсутня.

За період з 01 липня 2020 року по 01 березня 2023 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість по аліментах в сумі 532 грн. 60 коп.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 12 травня 2023 року ОСОБА_2 недоцільно позбавляти батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 07 липня 2023 року ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За змістом частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу статті 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Із положень статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідує, що суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» («Mamchur v. Ukraine», заява №10383/09, рішення від 16 липня 2015 року, пункт 100) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Також у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» («Hunt v. Ukraine», заява №31111/04, пункти 57-58) Європейський суд з прав людини вказав на те, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що проживання дитини разом із батьками в сім`ї відповідає якнайкращим її інтересам, оскільки дитина має право на особисте піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Розлучення дитини з батьками може бути обумовлене лише виключними обставинами, в тому числі неправомірною поведінкою батьків, яка призводить до грубого порушення економічних, соціальних і культурних прав дитини, створює загрози для безпечних умов її проживання та розвитку, перешкоджає належному матеріальному забезпеченню дитини.

Позбавлення батьківських прав є одним із заходів сімейно-правової відповідальності, яка спрямована на захист прав та інтересів дитини, настає при винній поведінці батьків на підставах і у порядку, передбачених законом, та породжує настання невигідних для батьків наслідків, у тому числі втрату права, заснованого на спорідненості з дитиною.

Однією з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійний характер.

Відповідно до положень ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Із матеріалів справи вбачається, що у 2016 році сторони розірвали шлюб і з того часу відповідач ОСОБА_2 не проживає разом із донькою. До 2019 року відповідач приймав участь у вихованні доньки, періодично зустрічався з нею та проводив спільно час, що підтверджується світлинами, доданими до відзиву, та в судовому засіданні позивачкою не заперечувалось.

У 2019 році ОСОБА_2 переїхав на постійне місце проживання до м. Хмельницький і з того часу не зустрічався із донькою та належним чином не виконував свої батьківські обов`язки щодо її виховання, однак щомісяця сплачував аліменти і станом на 01 липня 2020 року заборгованість по аліментах була відсутня. Станом на 01 березня 2023 року заборгованість по аліментах була незначною та становила 532 грн. 60 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що між ним та донькою існує криза у відносинах через образу дитини на нього, бо він відмовляв їй у придбанні дороговартісних для нього речей.

Водночас ОСОБА_2 заперечує проти позбавлення його батьківських прав і вказує, що має намір відновити стосунки з донькою, надає дитині матеріальне забезпечення шляхом сплати аліментів.

Згідно ст.12 Конвенції ООН «Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною у 1991 році, держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до положень ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім"ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім"ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні суд вислухав думку неповнолітньої ОСОБА_3 , яка підтвердила, що з батьком бачилась 3-4 роки назад, що вона ображена на нього та не має бажання з ним спілкуватись через те, що він їй не дзвонив, не хотів з нею гуляти, посилався на зайнятість, а коли вона йому телефонувала та просила купити телефон і велосипед, то він їй відмовив. Підтвердила, що на початку липня 2023 року батько їй дзвонив, однак вона не підняла слухавку та не передзвонила йому, бо ображена на нього.

Допитана судом за клопотанням позивачки свідок ОСОБА_5 , яка перебуває у дружніх відносинах зі сторонами, показала, що при спілкуванні з ОСОБА_4 , остання неодноразово їй говорила, що чекає дзвінка від батька, хоче з ним спілкування, але батько їй відмовляє у цьому. Підтвердила, що на даний час у дитини є образа на батька.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 не бажає спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні, натомість встановлено, що між сторонами існує тривалий конфлікт, що негативно вплинуло на взаємовідносини відповідача із донькою, яка залишилась проживати із матір`ю.

Крім того, судом встановлено, що у відносинах між відповідачем та донькою має місце криза у відносинах через образу дитини на батька, однак останній бажає спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні та має намір налагодити відносини із донькою.

Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками.

Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між батьками дитини конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків з дитиною, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Позивачкою, не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що батько дитини особливо неблагонадійний і спілкування з ним суперечить інтересам дитини.

Таким чином, досліджені судом докази достовірно не свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 винної поведінки або свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, або жорстокого поводження з донькою, які б давали підстави суду застосувати до нього крайній захід впливу у виді позбавлення батьківських прав. Також відсутні дані про негативний вплив ОСОБА_2 на дитину.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

При цьому, суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 12 травня 2023 року, згідно якого позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 визнано недоцільним, оскільки вказаний висновок є достатньо обґрунтованим та відповідає інтересам дитини.

Разом з тим, суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 07 липня 2023 року, згідно

якого позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є доцільним, оскільки даний висновок не є достатньо обґрунтованим і не відповідає інтересам дитини.

Встановивши відсутність свідомого нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками, а також те, що батько дитини виявляє намір спілкуватись з донькою та приймати участь у її вихованні, проти позбавлення батьківських прав категорично заперечує, а також, що судом не встановлено виключних обставин, які б давали підстави для висновку про можливість розлучення неповнолітньої ОСОБА_3 з батьком, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відповідача слід відмовити.

Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

ОСОБА_1 , звертаючись в суд з позовом про збільшення розміру аліментів, в обґрунтування своїх вимог послалася на те, що дохід ОСОБА_2 збільшився, так як він має постійну добре оплачувану роботу, проте сплачує аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі, встановленому законом.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин,

які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачкою не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, на які вона посилалася у позовній заяві як на підставу задоволення позову, як-то, зміна матеріального становища відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої доньки.

Доводи позивачки щодо наявності у відповідача високої заробітної плати не підтверджені жодними доказами.

В судовому засіданні відповідач вказував, що офіційно працевлаштований і аліменти щомісяця вираховуються з його заробітної плати в розмірі 1/4 частини.

В той же час позивачкою на надано доказів про недостовірність наданих роботодавцем відповідача інформації щодо нарахування та виплати заробітної плати у відповідному розмірі або понесення відповідачем витрат, які значно перевищують його дохід.

Оскільки позивачкою не доведено яким чином змінились обставини, які є підставою для зміни розміру аліментів, як це визначено приписами ч.1 ст.192 СК України, тому у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького,41, м. Старокостянтинів, Хмельницька область, 31100, .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, місце знаходження: вул. Героїв Маріуполя,3 м. Хмельницький, 29013, .

Повний текст рішення складено 27 липня 2023 року.

Суддя: