Постанова

Іменем України

26 липня 2023 року

м. Київ

справа № 336/5041/21

провадження № 61-3108св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: виконуючий обов`язків Енергодарського міського голови Самойдюк Іван Гнатович, Енергодарський міський голова Орлов Дмитро Олегович, Комунальне підприємство «Комунальні системи» Енергодарської міської ради, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Грєбнєвим Ігорем Ігоровичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2022 року у складі судді Дацюк О. І. та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Кухаря С. В., Крилової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконуючого обов`язки (далі - в. о.) Енергодарського міського голови Самойдюка І. Г., Енергодарського міського голови Орлова Д. О., Комунального підприємства «Комунальні системи» Енергодарської міської ради (далі - КП «Комунальні системи» Енергодарської міської ради), Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що він з 23 квітня 2018 року займав посаду директора КП «Комунальні системи», а розпорядженням в. о. Енергодарського міського голови Самойдюка І. Г. від 16 червня 2021 року № 36-кп був звільнений з посади на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України. Зазначене розпорядження вважав незаконним, оскільки Самойдюк І. Г. , як заступник Енергодарського міського голови, не мав повноважень на звільнення директорів комунальних підприємств, а при призначенні його в. о. Енергодарського міського голови порушено порядок підготовки проекту рішення та порядок скликання та проведення сесії.

Крім того, посилався на те, що він не порушував умов контракту, оскільки до його обов`язків не відносилось подання на затвердження показників ефективності використання комунального майна, а, відповідно, і не встановлено строків подання таких показників, його звільнення не було погоджено з профспілковим органом, звільнення було проведено у період його тимчасової непрацездатності.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження в. о. Енергодарського міського голови від 16 червня 2021 року № 36-кп про його звільнення;

- поновити його на посаді директора КП «Комунальні системи» Енергодарської міської ради;

- стягнути з КП «Комунальні системи» Енергодарської міської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 червня 2021 року по день ухвалення рішення;

- стягнути з в. о. Енергодарського міського голови Самойдюка І. Г. на його користь моральну шкоду у сумі 10 000 грн;

- зобов`язати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради внести відомості про нього, як директора КП «Комунальні системи» Енергодарської міської ради, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 у частині позовних вимог до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про зобов`язання внести відомості про ОСОБА_1 , як директора (керівника) КП «Комунальні системи» Енергодарської міської ради, до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 , як директор КП «Комунальні системи», ніс відповідальність за ефективність використання комунального майна та кожного року, не пізніше 30 січня, відповідно до умов контракту мав подавати звіт про виконання показників ефективності використання комунального майна і прибутку, а також майнового стану підприємства. Про обізнаність ОСОБА_1 про зазначений обов`язок свідчать його письмові звернення від 15 червня 2021 року до в. о. управління комунальної власності Енергодарської міської ради та в. о. Енергодарського міського голови з пропозицією перенести строк подання звіту директора. ОСОБА_1 відповідний звіт не подав ні у вищезазначений строк, ні станом на день звільнення з посади. Про наявність будь-яких перешкод для отримання первинної інформації для формування звіту чи його подання саме до 30 січня 2021 року ОСОБА_1 нікого не повідомляв, а факти ймовірного саботування роботи деякими працівниками підприємства почав фіксувати тільки у травні 2021 року.

Суди послалися на судову практику Великої Палати Верховного Суду щодо підстав звільнення за пунктом 8 статті 36 КЗпП України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2023 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не забезпечили повного та всебічного дослідження обставин справи, безпідставно відмовили у витребування доказів.

Суди неправильно дослідили докази у справі, зокрема, надали помилкову оцінку його контракту, яким не передбачено подання на затвердження показників ефективності, за що його звільнили, а також не встановлено жодних строків подання відповідних даних.

Вважає своє звільнення безпідставним, оскільки ним не порушено жодних умов контракту.

Роботодавцем також не виконано обов`язку відібрати у працівника пояснення перед застосуванням дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 149 КЗпП України, що є підставою для поновлення на роботі. Посилається на відповідну постанову Верховного Суду.

Крім того, його було звільнено у період тимчасової непрацездатності, а відмова у витребуванні лікарняного листа позбавила його можливості довести цю обставину.

Йому не було видано належно оформлену трудову книжку, а також не ознайомлено з наказом про звільнення у цей день.

Відзиви на касаційну скаргу відповідачі до суду не подали.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

12 травня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Розпорядженням Енергодарського міського голови від 20 квітня 2018 року № 18-кп ОСОБА_1 призначено на посаду директора КП «Комунальні системи» Енергодарської міської ради з 23 квітня 2018 року на термін та на умовах, визначених контрактом від 20 квітня 2018 року № 82.

Згідно з пунктами 2.1.4. 2.1.5 контракту директор зобов`язаний забезпечувати збереження майна підприємства, не припускати погіршення показників ефективності використання комунального майна та прибутку, а також майнового стану підприємства, встановлених на період дії цього контракту згідно з додатком 1, забезпечувати виконання показників ефективності використання комунального майна і прибутку, а також майнового стану підприємства, встановлених на період дії цього контракту згідно з додатком 1.

Відповідно до пункту 2.1.8 контракту директор зобов`язаний подавати власнику, з яким укладено контракт, квартальну (не пізніше 3-го числа місяця, наступного за звітним) та річну (не пізніше 30 січня року, наступного за звітним) звітність про результати роботи підприємства, зокрема, звіт про результати виконання показників, передбачених контрактом за формою, встановленою додатком 2 до цього контракту, а у разі невиконання передбачених контрактом показників - разом зі звітом подавати поясненням щодо причин їх невиконання.

Підпунктом 6.3.4. пунктом 6.3. контракту визначено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи власника до закінчення терміну його дії у разі неподання на затвердження та невиконання «Показників ефективності використання комунального майна і прибутку, а також майнового стану Підприємства (Додаток 1).

Додатком 2 до контракту затверджено форму звіту керівника підприємства про виконання показників ефективності використання комунального майна і прибутку, а також майнового стану підприємства.

Підстави для звільнення керівника з посади та розірвання контракту з ініціативи власника до закінчення терміну його дії, визначені пунктом 6.3 контракту, зокрема, передбачено в якості підстави неподання на затвердження та невиконання «Показників ефективності використання комунального майна і прибутку, а також майнового стану підприємства» (додаток 1), неподання або несвоєчасне подання власнику звітності та інших документів, передбачених цим контрактом.

Розпорядженням Енергодарського міського голови від 08 квітня 2019 року № 20-кп ОСОБА_1 продовжено термін перебування на посаді директора КП «Комунальні системи» з 24 квітня 2019 року.

Пункти 2.1.4, 2.1.5, 2.1.8, 6.3.4, 6.3.5 контракту № 86 аналогічні за своїм змістом, вищевикладеним положенням контракту № 82.

Розпорядженням Енергодарського міського голови від 16 квітня 2020 року № 25-кп ОСОБА_1 продовжено дію контракту на попередніх умовах з 25 квітня 2020 року до 22 жовтня 2020 року на підставі додаткової угоди від 16 квітня 2020 року № 1 до контракту № 86.

Розпорядженням Енергодарського міського голови від 16 жовтня 2020 року № 80-кп ОСОБА_1 продовжено дію контракту на попередніх умовах з 23 жовтня 2020 року до 23 квітня 2022 року на підставі додаткової угоди від 16 жовтня 2020 року № 2 до контракту № 86.

Додатковою угодою від 16 жовтня 2020 року № 2 до контракту від 08 квітня 2019 року № 86 визначено строк продовження дії контракту, всі інші умови контракту залишені без змін.

Згідно з копією листка непрацездатності ОСОБА_1 з 31 травня 2021 року до 02 червня 2021 року проходив стаціонарне лікування у медичному закладі.

З огляду на довідку в. о. директора КП «Комунальні системи» від 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 не надавав старшому інспектору з кадрів підприємства листок непрацездатності за період з 05 травня 2021 року до 02 червня 2021 року.

З копій листів від 15 червня 2021 року № 01.1-10/585 та № 01.1-10/86 вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до в. о. управління комунальної власності Енергодарської міської ради та в. о. Енергодарського міського голови з пропозицією перенести строк подання звіту директора, підставою чого він зазначив відсутність на КП «Комунальні системи» головного бухгалтера, бухгалтера по зарплаті, начальника планово-економічного відділу, економістів, старшого інспектора з кадрів. Як зазначено у цьому листі, у період з 05 травня 2021 року до 03 червня 2021 року саботувалась робота підприємства начальником планово-економічного відділу, економістами, головним бухгалтером. Вказані співробітники були відсутні на своїх робочих місцях, у зв`язку із чим, звіт директора потребує детальної перевірки.

З копій актів про відсутність на робочому місці від 06 травня 2021 року, від 12 травня 2021 року вбачається, що головний бухгалтер КП «Комунальні системи» Чорна С. В. певний час у зазначені дні була відсутня на робочому місці.

Наказом від 10 червня 2021 року № 159-к головний бухгалтер КП «Комунальні системи» Енергодарської міської ради Чорна С. В. була звільнена з посади за прогули на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Згідно з доповідною запискою від 14 червня 2021 року інформація «Показники ефективності використання комунального майна і прибутку, а також майнового стану підприємства» від КП «Комунальні системи» за 2020 рік та за 2021 рік у виконавчому комітеті міської ради не зареєстрована.

Розпорядженням в. о. міського голови м. Енергодар Самойдюка І. Г. від 16 червня 2021 року № 36-кп припинено контракт від 08 квітня 2019 року № 86 та звільнено ОСОБА_1 з посади директора КП «Комунальні системи» Енергодарської міської ради 16 червня 2021 року згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП з підстав, передбачених контрактом, а саме: підпункту 6.3.4 пункту 6.3 контракту за неподання на затвердження показників ефективності використання комунального майна і прибутку, а також майнового стану підприємства, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений особисто, що підтверджено відеозаписом від 16 червня 2021 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 524/8543/16-ц, від 27 листопада 2019 року у справі № 465/2459/16-ц, від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17, від 24 лютого 2021 року у справі № 359/3716/18, від 07 червня 2021 року у справі № 126/2563/18 та від 24 лютого 2022 року у справі № 265/4940/20, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частинами першою, другою статті 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України.

За змістом пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені трудовим договором з нефіксованим робочим часом, контрактом.

Згідно із частиною третьою статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Укладаючи контракт, позивач погодився з його умовами, у тому числі, з підвищеною відповідальністю за порушення його умов. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши, що ОСОБА_1 , як директор КП «Комунальні системи», ніс відповідальність за ефективність використання комунального майна та кожного року, не пізніше 30 січня, мав подавати звіт про виконання показників ефективності використання комунального майна і прибутку, проте ним це зроблено не було, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що його звільнення на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України було здійснення законно, оскільки він порушив підпункт 6.3.4 пункту 6.3 контракту.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що його контракт не передбачав подання відповідного звіту та не встановлював жодних строків на це спростовуються встановленими судами обставинами, яким суди надали належної та обґрунтованої правової оцінки. Суд апеляційної інстанції, зокрема, правильно вказав, що про обізнаність ОСОБА_1 про зазначений обов`язок свідчать і його письмові звернення від 15 червня 2021 року до в. о. управління комунальної власності Енергодарської міської ради та в. о. Енергодарського міського голови з пропозицією перенести строк подання звіту директора.

Апеляційний суд також правильно вказав про відсутність порушень судом першої інстанції норм процесуального права під час дослідження доказів, зокрема, копії розпорядження від 13 січня 2021 року № 06-р, адже під час дослідження цього доказу суд першої інстанції правильно зауважив, що надана позивачем роздруківка не містить ні підпису, ні печатки, ні інформації про джерело походження такого доказу, а відтак думка скаржника, що суд у такому випадку мав самостійно витребувати такий доказ у відповідної особи, є перекладанням відповідальності за нездійснення позивачем своїх обов`язків на суд, що є неприпустимим.

Посилання заявника на частину сьому статті 81 ЦПК України є безпідставним, оскільки вказана норма права не покладає на суд обов`язку витребовувати той чи інший доказ за власної ініціативи, а дає таке право суду у разі сумніву в добросовісності здійснення учасником справи процесуальних прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_4 відбулося з дотриманням норм КЗпП України.

Суд апеляційної інстанції також правильно вказав, що, відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, суд першої інстанції правильно виходив з недоведеності вичерпання ним власних можливостей для отримання витребуваних доказів, оскільки відсутня інформація про отримання поданих адвокатської запитів адресатом.

Доводи заявника про те, що ним не порушено жодних умов трудового контракту, а контракт не містить підстав для звільнення, за які його було звільнено, є безпідставними за встановлених судами обставин, оскільки підпунктом 6.3.4. пункту 6.3. контракту визначено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи власника до закінчення терміну його дії у разі неподання на затвердження та невиконання «Показників ефективності використання комунального майна і прибутку, а також майнового стану підприємства (Додаток 1).

Посилання заявника на порушення статті 149 КЗпП України, а саме невідібрання у позивача письмових пояснень перед звільненням, як на підставу для поновлення його на роботі, не заслуговують на увагу, оскільки звільнення згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України на підставах, передбачених контрактом, які не містять ознак дисциплінарного порушення, не є дисциплінарним стягненням, а тому положення статті 149 КЗпП України на спірні правовідносини не поширюється.

Відхиляючи аналогічний довід апеляційної скарги позивача, суд апеляційної інстанції правильно послався на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 357/11936/18 (провадження № 61-9348св19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи заявника про те, що його було звільнено у період тимчасової непрацездатності ним не доведено, оскільки судам не було надано відповідних доказів, що було його процесуальним обов`язком відповідно до статей 12, 81 ЦПК України. А погодження профспілки при звільненні згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України не потребується.

При цьому, посилання касаційної скарги на правові висновки Верховного Суду не спростовують правильність оскаржуваних судових рішень, які їм не суперечать, а також в них були встановлені інші фактичні обставини.

Отже, вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

При цьому, колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Грєбнєвим Ігорем Ігоровичем - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. Ю. Гулейков Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець