Справа № 462/6507/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., розглянувши в приміщенні суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ «СК «Універсальна» Бутенко М.О. звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 40 956,59 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 481 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 30.05.2021 року у м. Львові на перехресті вулиць Голубовича-Головацького відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Ford», номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Залізничного районного суду м. Львова від 29.06.2021 року водія автомобіля марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Між власником автомобіля марки «Ford», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» було укладено 07.04.2021 року Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3014/215/009570 вказаного транспортного засобу. У зв`язку із настанням страхового випадку страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. На підставі страхового акта ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування на суму 40 956,59 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, отже до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за нанесену шкоду потерпілому, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку із чим просила позов задоволити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 09.01.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлено сторін. Відповідачу роз`яснено право, порядок та строк подання відзиву на позовну заяву.

Судом вживались заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема за зареєстрованим місцем проживання відповідача: АДРЕСА_1 направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією та як вбачається із наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення судова коресподенція була отримана відповідачем ОСОБА_1 особисто.

Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомлено, станом на день прийняття судом рішення заява про поновлення строку для подання відзиву до суду також не надходила.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 29 червня 2021 року у справі

№ 462/3945/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.05.2021 року о 13.05. год. на перехресті вул. Голубовича-Головацького за участю автомобілів марки «БМВ», номерний знак НОМЕР_1 , та марки «Форд», номерний знак НОМЕР_2 , та накладено адміністративні стягнення у виді штафу.

Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили 12.07.2021 року.

Як встановлено із змісту вищезгаданої постанови від 29.06.2021 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Львові, на перехресті вул. Голубовчиа-Головацького, порушивши правила дорожнього руху, а саме: рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі та вчинив зіткнення з автомобілем «Форд», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 30.05.2021 року, згідно укладеного 07.04.2021 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» Договору добровільного страхування наземного транспорту № 3014/215/009570 транспортний засіб марки ««Ford», номерний знак НОМЕР_2 , був застрахований із встановленням ліміту відповідальності у розмірі 535 000,00 грн та терміном дії договору до 25.04.2022 року.

02 червня 2021 року власник транспортного засобу марки ««Ford», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування транспорту за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.05.2021 року.

На підставі проведеного огляду транспортного засобу марки ««Ford», номерний знак НОМЕР_2 , про що складено протокол огляду транспортного засобу від 03.06.2021 року, рахунку на опалту вартості товарів та послуг ТзОВ «Велет Авто» від 04.06.2021 року, аварійного сертифікату за результатами проведеного дослідження обставин та причин настання події, що має ознаки страхового випадку страховим актом ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» № 105639/1 подію дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30.05.2021 року визнано страховим випадком та вирішено, що збитки у розмірі 40 956,59 грн, яких зазнав страхувальник підлягають відшкодуванню та згідно платіжного доручення № 7433 від 15.06.2021 року ПрАТ «СК «Універсальна» на рахунок ТОВ «Велет Авто» здійснено перерахування страхового відшкодування ОСОБА_2 щодо автомобіля марки ««Ford», номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 32 383,21 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 30.05.2021 року не була застрахована.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 року, договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 16, 17 ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Частиною 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Аналогічне змісту положення викладено у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

За наведеного, суд приходить до висновку, що у зв`язку з проведенням виплати ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» потерпілому страхового відшкодування, до позивача перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах фактичного виплаченого позивачем страхового відшкодування на суму 32 383, 21 грн.

Поруч з цим, як вбачається із змісту позовної заяви позивач, звертаючись до суду із позовом про стягнення із відповідача як винуватця у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди страхового відшкодування, заявляє позовні вимоги про стягнення такого відшкодування у розмірі 40 956,59 грн.

Так, згідно рахунка на оплату вартості товарів та послуг ТзОВ «Велет Авто» щодо ремонту транспортного засобумарки ««Ford», номерний знак НОМЕР_2 , вартість такого становить 40 956,59 грн.

Страховим актом ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» № 105639/1 вирішено про відшкодування ТзОВ «Велет Авто» у сумі 40 956,59 грн.

Разом з тим, вказаним страховим актом також передбачено, що із суми страхового відшкодування у розмірі 40 956,59 грн вираховується сума несплачених страхових платежів (або їх частина) у сумі 8 573,38 грн та зараховується на договір страхування № 3014/215/009570 від 07.04.2021 року, відтак фактично перерахованим позивачем страховим відшкодуванням на користь ТзОВ «Велет Авто» є грошові кошти у розмірі 32 382,21 грн, що і підтверджується платіжним дорученням № 7433 від 15.06.2021 року.

Як встановлено судом, право страховика вирахувати суму несплаченого страхового платежу з суми страхового відшкодування передбачено умовами укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_2 . Договору доброівльного страхування наземного страхування № 3014/215/009570 від 07.04.2021 року, а саме пунктом 6.3.11. Договору.

Однак, при цьому, згідно умов згаданого Договору (пункт 6.2.1.) обов`язок своєчасного внесення страхових платежів у строки та обсягах, визначених цим Договором покладено саме на Страхувальника.

Згідно змісту заяви ОСОБА_2 від 02.06.2021 року про виплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного траснпорту, останній підписуючи таку також одночасно повідомляв про свою обізнаність необхідності сплати чергових страхових платежів відповідно до умов договору страхування, якщо дата сплати чергових платежів настане до виплати страхового відшкодування та погодився, що у разі не сплати чергового страхового платежу відповідальність страховика по відшкодуванню збитку зменшиться пропорційно відношенню сплаченої частини страхового платежу до загального страхового платежу за Договором.

Виходячи з аналізу наведених вище положень ст.1166, 1187, 1188 ЦК України вбачається, що відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, настає лише за наявності усіх підстав, до яких законодавець відносить наявність такої шкоди: протиправної поведінки заподіювача шкоди та причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. (ч.2 ст.1192 ЦК України)

Чинним законом передбачено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. (п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України).

Отже, збитки, що підлягають відшкодуванню потерпілому через пошкодження його майна внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, мають бути у причинно-наслідковому зв`язку з такою подією, спричинені діями заподіювача шкоди, а також відповідати критерію реальності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача кошти в сумі 8 573,38 грн, які включені у загальний розмір страхового відшкодування не є таким відшкодуванням, а фактично є несплаченим страхувальником ОСОБА_2 за укладеним ним договором добровільного страхування наземного транспорту черговим страховим платежем, який жодним чином не пов`язаний з подією ДТП та не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача у справі, тобто стосуються лише питання внутрішніх розрахунків між сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту, а відтак не підлягають стягненню з відповідача як збитки, завдані потерпілому.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до частини 1 статті 76ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем ПрАТ «СК «Універсальна» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в частині вимоги у розмірі 32 383,21 грн, що є фактичною сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди та яка підлягає стягненню з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи підлягають стягненню з відповідача. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 264-265, 268, 274-275, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. 512, 993, 1166, 1188 ЦК України, Законом України «Про страхування», суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» суму страхового відшкодування в розмірі 32 383 (тридцять дві тисячі триста вісімдесят три) гривні 21 копійку.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» судовий збір в розмірі 1 961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одну) гривню 65 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (р/р НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль»), ,

адреса: 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 48 А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: № НОМЕР_4 від 31.01.2022 року, зареєстрвоане місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/6507/22

Суддя Б.М.Гедз