Справа № 205/4834/21
Провадження № 2/204/123/23 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум ессетс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року представник позивача звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» частину заборгованості за кредитним договором № 8/2006/840-К/643-Н від 08.12.2006 року в сумі 733723 грн. 89 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 08 грудня 2006 року між ВАТ «Комерційний банк Надра» правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 8/2006/840-К/643-Н. 15 травня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «НАДРА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕКТУМ ЕССЕТС» укладено договір про відступлення права вимоги №GL3N017513 від 15.05.2020 року відповідно до якого ПАТ «Комерційний банк «Надра» відступив шляхом продажу ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», права вимоги, що належали ПАТ «Комерційний Банк «Надра» за відповідними договорами, до яких, зокрема, входять права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 8/2006/840-I-3-Н від 08.12.2006 року, та укладеними на забезпечення їх виконання за Договором поруки. Враховуюче вищевикладене ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» є правонаступником ПАТ КБ «Надра» та новим кредитором за Кредитним договором № 8/2006/840-К/347-Н від 05.06.2006 року. 08 грудня 2006 року між ПАТ «КБ «Надра» та з ОСОБА_2 був укладений Договір поруки № 643/1-Н до кредитного договору №8/2006/840-К/643-Н від 08.12.2006 року. Згідно п. 5.3 Договору поруки №1, дія цього Договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього Договору. ПАТ «КБ «Надра» виконав свої зобов`язання за Кредитним договором № 8/2006/840- 643-Н від 08.12.2006 року. Відповідачі взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконують. Позивач неодноразово повідомляв відповідачів про невиконанні зобов`язання та прохав виконати взяті на себе зобов`язання, як позичальника та поручителя зобов`язання за неналежне виконання своїх обов`язків. Проте, відповідачі не виконали пропозицію позивача. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе обов`язків утворилась заборгованість, яка станом на 15.05.2020 року становить 27501,72 доларів США, що еквівалента 733723,89 грн.

Не погодившись з позовними вимогами, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого вказано, що позивачкою надано до суду ксерокопію кредитного Договору №8/2006/840-к/643-н, проте її зміст викликає у відповідача сумнів, а відповідачка втратила власну копію кредитного договору. Відповідачка вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування між сторонами кредитних правовідносин на умовах, обумовлених у позові. Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надає до суду розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписку з особового рахунку відповідача, пояснюючи це необхідністю витребування розрахунку та виписки у ПАТ КБ «Надра» та ФГВФО, які не є стороною у справі, та які позивач виходячи з принципу розумної обачності (чи хоча б елементарної логіки) мав би отримати до укладення Договору №GL3N017513 про відступлення права вимоги. Однак Позивач заявляє вимогу про стягнення 733723,89 грн., яка не утверджена абсолютно жодним розрахунком та ніяк не аргументована. Відповідач вказує, що за відсутності розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача не може бути задоволена позовна вимога про стягнення 733723,89 грн. У наданій позивачем копії кредитного договору №8/2006/840-к/643-н від 08.12.2006 року, міститься пункт 1.3.2 в якому зазначено, що плата за управління кредитом сплачується позичальником протягом всього строку користування коштами у розмірі 0,35% від фактичної суми заборгованості за кредитом зазначеної у п.1.1 Кредитного договору. В п. 1.1 Договору сума заборгованості зазначена у розмірі 40000,00 доларів США. Таким чином відповідач мав сплачувати додатково 4.2% річних або -0 доларів США на місяць. Нарахування та стягнення комісії за споживчими кредитами також є неправомірними з огляду на усталену судову практику. Однак питання сплати означеної комісії відповідачем та наявності її у структурі заборгованості неможливо встановити у зв`язку з ненаданням позивачем розрахунку заборгованості.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до кого вказує, що наявність заборгованості і погодження умов договору підтверджує саме Кредитний договір, заява на видачу готівки, а також договір відступлення прав вимог як підтвердження заборгованості. Не можливо не звернути уваги, що як наявність договірних відносин і заборгованості підтверджують надані Фондом гарантування виписки по рахункам. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Тобто, відповідачі повинні довести, що їх діями не було порушено їх права або права позивача. Однак, жодних доказів відповідачами до суду не надано. Позивачем надано до суду Договір відступлення прав вимог додаток де підтверджується сума заборгованості, а також надані відповіді Банку та Фонду, які підтверджують складність отримання розрахунку та виписок і саме за правилами ЦПК позивач і звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів і судом витребувано докази, які частково вже наявні у матеріалах справи. Саме на відповідача покладено обов`язок, що у разі коли він не погоджується із сумою заборгованості повинен надати контрорахунок. Станом на час подання та розгляду позову банку про стягнення заборгованості відсутні судові рішення чи провадження відносно визнання кредитного договору недійсним.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 нез`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду клопотання, в якому вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Судове засідання проводити без її участі.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представники в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 08 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 8/2006/840-К/643-Н, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 40 000 доларів США для придбання у власність нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_2 , строком на 240 місяців. Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 10% річних (п. 1.3.1 договору). Плата за управлінням кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитним коштами із розрахунку 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахуванням процентів, які позичальник повинен сплатити банку), зазначеним у п. 1.1 цього договору. Плата сплачується в повному обсязі за кожен календарний місяць, протягом якого позичальник користувався кредитом, незалежно від фактичної кількості днів, протягом яких позичальник користувався кредитом (п. 1.3.2 договору). В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань щодо погашення кредиту, позичальник укладає з банком договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 39,2 кв.м. (а.с. 9-10).

За заявою на видачу готівки № 75 від 08 грудня 2006 року за кредитним договором № 8/2006/840-К/643-Н ОСОБА_1 отримала 40000,00 доларів США. (а.с. 13).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 8/2006/840-К/643-Н від 08 грудня 2006 року, того ж дня було укладено з ОСОБА_2 договір поруки. За умовами п. 1.2 договору поруки, поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором №8/2006/840-К/643-Н від 08 грудня 2006 року. Строк дії договору поруки визначено до моменту виконання забезпечених зобов`язань (а.с. 11-12).

Між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» 15 травня 2020 року укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N017513, на умовах якого банк відступив новому кредитору право вимоги, а новий кредитор набув усі права кредитора за основними договорами, вказаних у додатку №1 до цього договору, зокрема до кредитного договору № 8/2006/840-К/643-Н від 08 грудня 2006 року, та договором поруки від 08 грудня 2006 року, укладеним із ОСОБА_2 .

Заборгованість за кредитним договором №8/2006/840-К/643-Н 08 грудня 2006 року станом на 15 травня 2020 року у валюті кредиту складає 27501,72 доларів США.

Наведене свідчить про те, що ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» є правонаступником ПАТ «КБ «Надра» та новим кредитором за Кредитним договором № 8/2006/840-К/643-Н від 08 грудня 2006 року.

На виконання ухвали суду від 12 липня 2021 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав CD-R диск з записом виписок по рахунках за кредитним договором №8/2006/840-К/643-Н від 08 грудня 2006 року (а.с. 115-118).

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін, як одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Встановивши фактичні обставини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на не надання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого розміру кредитної заборгованості.

Відповідно до положень частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні, крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України, може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Набуття ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» статусу правонаступника ПАТ «КБ «Надра» та ненадання останнім деталізованого (помісячного) розрахунку заборгованості та виписки по рахунку у відношенні ОСОБА_1 за спірним кредитним договором, не дає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки саме на позивача покладено обов`язок подати докази разом з поданням позовної заяви.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений самостійно здійснити розрахунок заборгованості на погоджених сторонами кредитного договору умовах у зв`язку з ненаданням позивачем вихідних даних, що є його процесуальним обов`язком, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 512, 526, 527 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 128, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум ессетс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум ессетс», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43285992, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Кловський Узвіз, буд. 7, прим. 51; адреса для листування: 03035, м. Київ, Солом`янська площа, буд. 2, офіс 701.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя В.В. Самсонова