Справа № 296/6553/23
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в цивільній справі

"28" липня 2023 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Шкиря В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про про визнання правочину(рішення сесії) недійсним та стягнення моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради в якому просила:

- визнати правочин - рішення сесії Житомирської міської ради від 28.05.2003 №193 недійсним у зв`язку з недодержанням вимог земельного законодавства при передачі земельної ділянки у приватну власність за адресою: АДРЕСА_1 : під садівництво та житлове будівництво оскільки, передача земельної ділянки, надання кадастрових номерів :07:020:0001, :07:020:0002, здійснено без розробки проекту землеустрою та вже 20 років вона використовується без наявності плану відведення, а опис меж входить в проект землеустрою, що не розроблявся.

- відшкодувати моральну шкоду, заподіяну 8 порушеннями законодавства при передачі земельної ділянки у приватну власність за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 80000,00 грн.;

Ухвалою від 17.07.2023 вкзану позовну заяву залишено без руху.

25.07.2023 позивач на усунення недоліків надав заявув якій вказано, що нею не заявлялася вимога визанати правочин - рішення сесії Житомирської міської ради від 28.05.2003 №193 недійсним, а лише щодо недодержання вимог земельного законодавства Виконавчим комітетом Житомирської міської ради при розгляді питань із землеустрою, якими порушено цивільні права ОСОБА_1 .

За матеріалами справи рішенням сесії міської ради від 28.05.2003 № 193 ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 під садівництво - 0,0903 та для обслуговування будинку 0,1000 (долаток №1 до рішення сесії). 18.01.2023 ГУ Держгеокадастру у Житомирській області скло Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкта земельної ділянки переданої у приватну власність ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 де вказав, що Житомирська міська рада при прийнятті рішення від 28.02.2003 №193 в частині передачі у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_2 порушила вимоги ст.118 Земельного кодексу України.

Позивач вказує, що саме порушення Виконавчого комітету Житомирської міської ради, при розгляді питань із землеустрою вона оскаржує в суді, а не рішення про рередачу у власність чи саме право власності на землю.

Враховуючи викладене приходжу до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку, як цивільного судочинства.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша ст.19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За таких обставин, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів надається у ст.16 ЦК України.

Відповідно до частини першої ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а частина друга цієї статті визначає способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів.

До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

25.07.2023 позивач на усунення недоліків надав заяву в якій вказано, що нею не заявлялася вимога визанати правочин - рішення сесії Житомирської міської ради від 28.05.2003 №193 недійсним, а лише щодо недодержання вимог земельного законодавства Виконавчим комітетом Житомирської міської ради при розгляді питань із землеустрою, якими порушено цивільні права ОСОБА_1 .

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.1 ч.1 ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

У п.7 ч.1 ст.4 КАС зазначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З наведеного вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.5 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Ураховуючи суб`єктний склад правовідносин, предмет позову та публічно-правовий характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що вказаний спір належить до компетенції адміністративного суду, оскільки стосується спору фізичної особи з органами місцевого самоврядування, предметом якого є перевірка законності дій та рішень таких органів, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки пред`явлений позивачкою позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись статтями 19, 186, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, щодо недодержання вимог земельного законодавства при розгляді питань із землеустрою, якими порушено цивільні права ОСОБА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право звернутися з цим позовом до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 28 липня 2023 року.

Суддя В. М. Шкиря