справа № 569/4849/23
провадження № 2/570/804/2023
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

її представників адвокатів Жуковського О.В.,

Кожуховської З.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,.

його представника адвоката Пилипчук Л.М.,

дитини сторін ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

покликаючись на проживання дитини з матір"ю та перебування на її повному забезпеченні з 01 березня 2022 року позивач у поданій 17 березня 2023 року позовній заяві просить припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2021 року, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи з 01 березня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

В суді позивач позов підтримав повністю і по аналогічних мотивах.

Стверджує, що, незважаючи на те, що дитина вже понад рік проживає разом з нею, батько продовжує стягувати з неї аліменти на утримання дитини та не закрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з неї аліментів та не зробив відповідного перерахунку заборгованості. Вважає, що чоловік повинен не перешкоджати їй виховувати їх дитину.

Представники позивача, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, стверджують, що на даний час в сім"ї склалася така ситуація, що сторони виконавчого провадження помінялися місцями. Не заперечують, що у матері перед батьком існує заборгованість, яка станом на день подачі суду становила більше 68 тис. грн., у батька заборгованість відсутня. Разом з тим, після початку війни донька проживає з матір"ю і перебуває на її повному утриманні.

Відповідач, будучи допитаний як свідок, позовні вимоги визнає частково, спір, фактично, лише щодо дати початку стягнення аліментів.

Донька сторін з березня 2020 року проживала разом зі ним та перебувала повністю на його утриманні. Даний факт, зокрема, підтверджується Договором, укладеним між ним як законним представником дитини та Комунальним закладом вищої освіти «Рівненська медична академія» Рівненської обласної ради. Окрім того, він займався і здоров?я доньки, зокрема в червні 2021 року вирівнювалися зубки за допомогою брекет-системи, яка на сьогоднішній день так само стоїть у неї. З моменту стягнення аліментів на утримання доньки та до моменту звернення позивача з даним позовом нею не сплачено жодної копійки на утримання їх спільної доньки.

До ІНФОРМАЦІЯ_2 - дня свого народження донька сторін ОСОБА_4 проживала разом зі його сім"єю в с.Велика Омеляна Рівненського району Рівненської області, перебувала на його повному утриманні і навіть пізніше він перекидав на її карточку гроші, як і робив це і раніше. Десь з середини весни 2022 року донька стала інколи ночувати у мами, спочатку менше, а потім і більше днів. Вони погодилися, що з початком нового навчального року вона стане проживати з матір"ю постійно, тоді ж донька частково забрала свої речі.

Представник відповідача пов"язаний позицією свого довірителя, але вважає, що додатково необхідно зменшити розмір аліментів до 1/7 його доходу, оскільки матеріальне становище відповідача змінилося, бо в нього у другому шлюбі народилася донька ОСОБА_5 , а колегія суддів Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2022р. при розгляді справи N№727/1599/22 (провадження №61-7814c22) дійшла висновку, що з народженням другої дитини змінився матеріальний стан платника аліментів в бік погіршення.

Щодо періоду стягнення аліментів, то з цим позовом позивач звернулася 17.03.2023, а відповідно аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв?язку з ухиленням останнього від їх сплати, доказів цього позивач не надала.

В суді донька сторін підтвердила, що на її ім?я батьком відкрита банківська картка, яка була нею закрита особисто в кінці 2022 року. Сторона відповідача вважає, що це було зроблено під впливом матері дитини з метою підготовки даного позову.

Припинення стягнення аліментів з 01.03.2022 нею визначено з метою уникнення сплати заборгованості і зменшенням розміру заборгованості, які стягуються з неї на користь відповідача на утримання їх спільної доньки за час проживання дитини з батьком, при цьому батько сплатив як всю заборгованість по аліментах, так і пеню по них, при цьому мати не платила на утриманні доньки жодної копійки.

Дитина сторін висловила свою позицію в присутності батьків про те, що з березня 2020 року її батько інтенсивно почав виконувати свої батьківські обов?язки по відношенню до неї, хоча до цього батько приділяв їй дуже мало свого часу, оскільки був зайнятий своєю новою сім?єю.

З цього часу вона проживала то з батьком та з його сім?єю, то з матір?ю. Під час перебування з батьком її систематично налаштовували проти її матері, говорячи різні непристойні речі про неї. Оскільки їй дуже хотілося мати батька, вона на це не зважала, але систематична робота над її психікою, як з боку батька так і з боку його дружини, налаштували її проти матері, а саме слово «мама» викликало страшенну лють та агресію. Її використовували виключно як няньку для їх нової дитини, тато забороняв спілкуватися з мамою, контролював хвилини спілкування з мамою, не відпускав на відпочинок з матір?ю. Вона самостійно добиралася в темну пору доби на попутках або ж маршрутних таксі, в цей же час батько віз на своїй машині дружину та нову дитину, зовсім не хвилюючись за неї.

Що ж стосується утримання під час проживання у батька, то вона утримувала себе самостійно за свою стипендію, або за кошти, які їй надавала мама через хресну ОСОБА_6 . Їжу вона купувала сама собі, одягала її мама. Ті кошти, які їй іноді перекидалися татом на банківську картку, це був мізер, якого їй не вистачало на її потреби.

3 початком війни батько вивіз її в село. 3 початку березня 2022 року її забрала до себе мама і з того часу вона проживає з нею і до 11 червня 2022 року не змогла забрати свої речі з попереднього місця проживання у батька.

Суд, заслухавши їх пояснення, показання свідків, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою.

Судом встановлені такі обставини.

Сторони перебували з зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2015 року стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи із 28 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2019 року змінено розмір аліментів та стягнуто з відповідача на на користь позивачки аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, щомісячно, з дати набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2021 року стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Свідок ОСОБА_7 - сусідка відповідача підтвердила, що ОСОБА_8 займалася з нею математикою для підготовки до вступу в медколедж, на той час проживаючи в сім"ї батька. На початку війни десь на 2 тижні відповідач вивіз всю свою сім"ю до своєї тещі в село. Дитина їй говорила, що мама хоче її забрати, щоб не платити аліменти, неодноразово повідомляла про негідну поведінку матері. Разом з тим, дитина буде піддається впливу і перебуває у підлітковому віці.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - сусіди відповідача підтвердили, що ОСОБА_8 проживала в сім"ї батька з весни 2020 року і до осені 2023 року, святкували разом дні народження, на початку війни вони всі разом їздили проживати до тещі ОСОБА_11 в село.

Дані факти підтвердили свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - батьки відповідача. Бабуся додатково підтвердила, що ОСОБА_8 проживала з нею з трьохрічного віку в квартирі в м.Рівне, вона водила її в садочок, на танці, в початкову школу. Згодом син розлучився, невістка зняла квартиру і онука стала проживати з мамою. З початку карантину онука стала проживати з батьком, відносини були дуже хороші. З початку війни син їх всіх зібрав і вивіз в село до своєї тещі, згодом вони повернулися і через деякий час ОСОБА_8 стала інколи ночувати у квартирі мами. Перед навчальним роком у 2022 року на її запитання повідомила, що мама змінила свою поведінку на краще, тому вона піде проживати до мами, проти чого ніхто не заперечував.

Свідок ОСОБА_14 - дружина відповідача підтвердила всі ці обставини. Додатково показала, що у неї є донька від першого шлюбу та вони з відповідачем мають спільну доньку і всі дівчатка дуже гарно ладили між собою, вона для ОСОБА_15 була як мама, на початку війни деякий час вони всі разом проживали у сім"ї її матері - фактично чужої для Саші людини, але тоді всі трималися купи. Коли минув перший шок від війни, вони повернулися додому і тоді стосунки у них почали погіршуватися. ОСОБА_8 вважала, що вони її дуже контролюють, а вона хотіла гуляти, але вони за неї переймалися і просили, щоб завжди була на зв"язку. Вважає, що відбулася накладка підліткового віку ОСОБА_15 , її комбіноване навчання в коледжі, війна, стрес і т.п.

Після закінчення навчального року ОСОБА_8 стала частіше повідомляти, що ночуватиме в мами, а влітку забрала свої речі, залишивши ті, які купляли їй вони. За весь час проживання дитини у батька мама лише один раз купила їй кросівки, але вони виявилися малі, тому забрала поміняти і більш не привозила. ОСОБА_15 привозила свої речі її хресна, бо вони одного розміру, саме ці речі ОСОБА_8 і забрала. На даний час ОСОБА_8 з ними не спілкується, не бачиться і з сестрами.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст.150 цього Кодексу зобов`язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття /ст.180 СК України/. Ч.1, 2 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У п.17 постанови Пленуму ВС від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку сторін, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначає прожитковий мінімум як вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 833 грн. 00 коп.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз ч.2 ст.181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов?язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N° 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стятнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із іншим з батьків. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім?я одержувача аліментів, при цьому обов?язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Враховуючи той факт, що дитина проживає з матір"ю і він повністю її забезпечує, доцільно припинити стягнення попередніх аліментів з позивача на користь відповідача.

Сторони не домовилися про сплату аліментів на дитину, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у відсотках від заробітку є законною і передбачена ст.183 СК України, яка надає суду право визначити частку заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину.

Положеннями ст.80, 183, 185 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі; участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

При визначенні розміру аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивача і дитини, стан їх здоров`я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини, меншим за який за даних обставин суд призначити аліменти на утримання однієї дитини не може.

За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, тому дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів.

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 01 березня 2022 року по 17 березня 2023 року, то право стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності таких умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувалися; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти від їх сплати. Тобто, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, свідомим невиконанням своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дітей.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК). Зокрема, ч.3 ст.77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позовної вимоги в цій частині, бо позивач не надала суду докази того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача за цей період, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Щодо порядку і строку виконання рішення, то сторонам повідомляємо наступне.

Відповідно до ч.1 ст.189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,

Оскільки у поданій до суду заяві позивач наполягав на відшкодуванні судових витрат, суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, що полягає у розгляді справи у межах заявлених вимог, стягує з відповідача понесені позивачем документально підтверджені судові витрати

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2021 року.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи з 17 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дитина сторін: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення виготовлене 27 липня 2023 року.

Суддя: Кушнір Н.В.