Справа № 369/9831/23
Провадження №2/369/4870/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про залишення без руху)

01.08.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. розглянувши питання про можливість відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє від власного імені, у власних інтересах та від імені, в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Російської Федерації в особі уряду РФ про стягнення моральної шкоди, з держави-агресора Російської Федерації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , яка діє від власного імені, у власних інтересах та від імені, в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Російської Федерації в особі уряду РФ про стягнення моральної шкоди, з держави-агресора Російської Федерації.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Тобто у разі відкриття провадження за даною позовною заявою суд зобов`язаний невідкладно надіслати відповідачам копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками.

Як вбачається з позовної заяви, відповідачем позивач зазначає Російську Федерацію в особі уряду РФ.

Пунктом 2.1 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державною судовою адміністрацією України від 02.07.2008 р. № 1092/5/54, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 р. за № 573/15264, визначено, що у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Центральним органом, відповідальним за виконання міжнародних договорів України у сфері правових відносин і правової допомоги у цивільних справах, є Міністерство юстиції України.

Згідно з ст. 10 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (укр/рос), підписаної від імені України у м. Мінську 22.01.1993 р., ратифікованої із застереженнями Законом України від 10.11.1994 р. № 240/94-ВР, запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

Разом з цим, відповідно до п. 2.3 вищезазначеної Інструкції доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

З викладеного випливає, що позивачці до позовної заяви з додатками, які складені українською мовою, слід додати їх засвідчений уповноваженим перекладачем або нотаріусом переклад на російську мову для вручення відповідачу Російській Федерації в особі уряду РФ.

Крім того, судом враховано, що 24.02.2022 р. розірвано дипломатичні відносини між Україною і Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території Російської Федерації та діяльність дипломатичних установ Російської Федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади Російської Федерації за посередництва третіх держав не здійснюється. У зв`язку з чим наразі унеможливлено сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні (листи Міністерства закордонних справ України вих. №71/17-500-67127 від 04.09.2022р. та вих. №71/17-500-77469 від 03.10.2022р.).

Також припинено доставку поштових відправлень до/з Російської Федерації з перших днів повномасштабного вторгнення.

Таким чином, передача будь-яких документів компетентним органам Російської Федерації, у тому числі дипломатичними каналами, наразі неможлива (лист Міністерства юстиції України вих. №100817/98748-22-22/12.1.3 від 31.10.2022р.).

До повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України повідомлення резидентів Російської Федерації про розгляд судами України справ за їх участі здійснювалось згідно Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої у м. Мінську 22 січня 1993 року, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого у м. Москві 28 березня 1997 року, у відносинах України з російською федерацією та республікою Білорусь.

Однак, згідно із листом Міністерства закордонних справ України від 30.12.2022р. № 72/14-612-108558 після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав з 27 грудня 2022 року українською стороною зупинена дія Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої у м. Мінську 22 січня 1993 року, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого у м. Москві 28 березня 1997 року, у відносинах України з російською федерацією та республікою Білорусь.

У зв`язку з повномасштабною військовою агресією Російської Федерації проти України припинилось будь-яке, в тому числі поштове, сполучення між Україною та Російською Федерацією.

Разом з тим, Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782св21) викладено правову позицію, відповідно до якої у цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії РФ) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ. При цьому зазначено, що ухвала суду про направлення посольству РФ запиту на згоду або незгоду про розгляд українським судом зазначеної цивільної справи, примірника апеляційної скарги і ухвали про відкриття апеляційного провадження, а також зупинення провадження у справі до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави - посольства РФ в Україні або ненадходження в розумні строки такої відповіді з моменту належного підтвердження про отримання цим посольством зазначених процесуальних документів, підлягає скасуванню, оскільки вчинення РФ з 2014 року збройної агресії проти України не припиняється, РФ заперечує суверенітет України, тому зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає. А отже, і направляти до посольства цієї країни запит на згоду про участь у справі і зупиняти провадження у справі до отримання відповіді від РФ або повідомлення про вручення такого запиту не потрібно.

Частиною 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, з метою дотримання основних засад цивільного судочинства, суд вбачає за необхідне вжити всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи шляхом направлення після відкриття провадження по справі примірника позовної заяви з додатками, ухвали суду про відкриття провадження.

В свою чергу, у мережі Інтернет судом було виявлено електронну пошту посольства рф в Україні - ukraine.maid.ru, також віднайдені контакти посольства рф у Польші - електронна пошта: warsaw.kdmid.ru.

Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що електронні пошти ukraine.maid.ru, warsaw.kdmid.ru повідомлені посольством рф, а відтак є офіційною електронною поштою (адресою) відповідача.

З огляду на наведене та з метою дотримання основних засад цивільного судочинства, суд вбачає за необхідне вжити всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи шляхом направлення після відкриття провадження по справі примірника позовної заяви з додатками, ухвали суду про відкриття провадження та даної ухвали та їх перекладів на російську мову на наявні в мережі Інтернет електронні адреси посольства рф.

З урахуванням необхідності направлення судом судових та позасудових документів для вручення за кордоном для належного повідомлення посольства рф про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за доцільне запропонувати позивачеві здійснити нотаріально посвідчений переклад позовної заяви з додатками, та у подальшому - ухвали про відкриття провадження у справі на російську мову та направити скан-копії такого перекладу на електронні пошти посольства рф.

У постанові від 20.11.2018 р. у справі № 5023/10655/11 Велика Палата Верховного Суду відзначила, що держава може вступати як у цивільні (господарські), так і у адміністративні правовідносини (п. 6.21). Вступаючи в цивільні чи господарські правовідносини, держава в особі відповідного органу насамперед має на меті задоволення приватного інтересу (п. 6.23 постанови).

Окреслені висновки вказують на можливість держави вступати в цивільні правовідносини через відповідні органи.

У відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Органи держави не є самостійними суб`єктами, а виконують представницьку функцію держави.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, серед іншого, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Згідно із п. 4 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Однак, з матеріалів справи видно, що позивачем вказані вимоги не виконано.

Так, не зазначено у позовній заяви орган, в особі якого відповідач є учасником спірних правовідносин, що позбавляє суд можливості повідомити учасника про розгляд справи.

Не вказано офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача.

Статтею 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В позовній заяві позивач просить стягнути із відповідача моральну шкоду в розмір 1 000 000 (один мільйон) доларів США, завданої позивачу порушенням конституційних прав унаслідок повномасштабних незаконних військових дій Російської Федерації проти Українського народу.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди, в тому числі збитків, та причинного зв`язку між порушенням та завданої майновою та/або моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України.

Разом із тим, в порушення вищенаведених вимог закону, позивачем до позовної заяви про стягнення на його користь 1 000 000 доларів США моральної шкоди не надано жодних доказів на підтвердження та обґрунтування заявлених ним вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подане без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачці строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 177, 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє від власного імені, у власних інтересах та від імені, в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Російської Федерації в особі уряду РФ про стягнення моральної шкоди, з держави-агресора Російської Федерації -залишити без руху

Повідомити позивачку про необхідність виправити зазначені недоліки позову протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог суду про усунення недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Андрій ВОЛЧКО