ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5778/23 Справа № 185/9619/22 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У.М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2022 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг (а.с. 2-5).

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнта встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 21 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач тим самим погодився, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. На підставі укладеного договору від 21 червня 2019 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого була платіжна картка НОМЕР_1 . Однак позичальник не виконував взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого станом на 01 лютого 2022 року в нього утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 590,63 грн, яка складається з: 31 151,72 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 2 438,91 грн заборгованість за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, АТ «Універсал Банк» просило стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість та понесені судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг - задоволено частково.

Стягнуто з з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг без номера від 21 червня 2019 року, яка виникла станом на 01 лютого 2022 року і складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 31 151 (тридцять одна тисяча сто п`ятдесят одна) грн 72 коп.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал банк» судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн (а.с. 101-105).

Не погодившись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» в повному обсязі, а також стягнути з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на сплату судового збору у розмірі 3 721,50 грн (а.с. 108-112).

АТ «Універсал Банк» не скористалось своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Універсал Банк» суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Проте, колегія суддів в повній мірі не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до AT «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21 червня 2019 року. Анкета-заява містить паспортні та анкетні дані відповідача. В Анкеті-заяві відсутні дані про розмір кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, наслідки порушення умов кредитування, тощо (а.с. 8).

В Анкеті-заяві відповідач ОСОБА_1 зазначив, що просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, як відкриті або будуть відкриті йому у Банку; засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним його відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його даних згідно з договором. Окрім цього визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з власноручним підписом на документах та паперових носіях; підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6 Анкети-заяви). Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (п. 11 Анкети-заяви).

Згідно із Розділом 1 «Терміни та визначення» Умов мобільний додаток - сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку; Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг «Monobank» (Анкета-заява) - письмове звернення клієнта до Банку з проханням відкрити йому банківських рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених Договором. Підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердження укладення Договору.

Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (далі Умови) опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 Розділу І Умов Банк відкриває клієнту поточний рахунок операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи MasterCard/Visa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України.

Згідно з положеннями підпунктів 2.4, 2.5 пункту 2 розділу II Умов для надання послуг Банк видає Клієнту Картку. Підписанням Анкети-Заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом анкети заяви та отримання картки. Платіжна картка передається Клієнту не активованою. Платіжна картка активується Банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації Клієнта при проведенні операцій з використанням Картки при активації Картки встановлюється ПІН код. ПІН код є аналогом власноручного підпису Клієнта. Клієнт погоджується, що використання картки і правильного ПІН коду є належною і доостатньою ідентифікацією держателя Платіжної картки.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 4 розділу 11 Умов (договору) на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно до п. 3 Анкети заяви ОСОБА_1 беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлення у мобільний додаток. Згідно пп. 9.1 п.9 Розділу 11 Умов сума кредиту (кредитного ліміту) може встановлюватись в розмірі до ста тисяч гривень.

На суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки за користування кредитом за процентними ставками, зазначеними у Тарифах (п.4.9).

Так, згідно з Тарифами банку, пільговий період за карткою встановлюється до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); пільгова відсоткова ставка 0,00001% річних; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4% від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості); базова відсоткова ставка 3,1% на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожен день з моменту виникнення заборгованості; збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,2% на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості), а також санкції за порушення зобов`язання за кредитом.

Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, що зазначені в Мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу Клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж Клієнта як визнання клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного Тарифами (п. 4.11).

Між сторонами відповідно до п. п. 5.3, 1.8.1 п. 5 розділу 1 Умов погоджено, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій.

21 червня 2019 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі до 100 000 грн, що надалі змінювався, на поточний рахунок № НОМЕР_2 , спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Перш ніж надавати кредитні кошти позичальнику, Банком було здійснено попередню ідентифікацію відповідача, отримано документи, що підтверджують його особу, та внесено їх до бази банку, після чого на основі власноручного підпису позичальника було згенеровано особистий ключ, який використовуватиметься для накладення електронного цифрового підпису, який відповідає власноручному підпису клієнта банку, при цьому в анкеті-заяві банку зазначається, що в подальшому вказаний підпис буде використовуватися позичальником з метою засвідчення будь-яких дій згідно з договором в мобільному додатку.

Тобто, після направлення примірників Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту до мобільного додатку відповідача, останній ознайомився з ними та погодився з їх умовами, використовуючи електронний цифровий підпис, що свідчить про погодження із позичальником усіх необхідних умов кредитного договору.

Без погодження з Умовами та Правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту увійти в додаток неможливо. Без входу у додаток неможливим є користування карткою. У випадку, коли особа не дає згоди з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку «Monobank» шляхом накладення електронного цифрового підпису, тоді цей застосунок не переходить на наступний етап входу у головне меню застосунку. Проведення будь-яких операцій без такого підтвердження не є можливим. Лише шляхом попереднього погодження з Умовами та правилами надання банківських послуг можливий вхід у головне меню застосунку «Monobank» та подальше проведення банківських операцій, у тому числі отримання кредиту.

Після підписання Анкети-заяви разом із іншими документами у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у Банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит.

Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100 000 гривень, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом понад встановлений строк у розмірі 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом, а також можуть бути застосовані санції за порушення зобов`язання за кредитом.

Згідно Анкети заяви банком відповідачеві було видано картку № № НОМЕР_3 та відкрито рахунок НОМЕР_4 Чорна картка", валюта гривня (а.с.85).

ОСОБА_1 активно користувався карткою з кредитним коштами, знімав готівку, розраховувався за товари і послуги, переводив витрати в розстрочку, тощо, що підтверджується випискою, долученою позивачем до відповіді на відзив (а.с. 65-84).

Відповідачем ОСОБА_1 допущено порушення умов Договору щодо своєчасного погашення платежів, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01 лютого 2022 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 33 350,63 грн., яка складається з залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 31 151,72 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками 0,00 грн, заборгованості за пенею 0,00 грн та заборгованість за порушення грошового зобов`язання 2 438,91 грн (а.с. 7).

Позивачем також надано копію Умов та травил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток Monobank (а.с. 9-21), Тарифи картки «Чорна картка monobank» (а.с. 22-23), копію Паспорта споживчого кредиту «Чорна картка monobank» (а.с. 23зв.-25), копію Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 6), довідку Банку від 06 березня 2023 року про наявність рахунку ОСОБА_1 рахунку НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) (а.с. 85), розрахунок заборгованості за договором № б/н від 21 червня 2019 року, укладеного між сторонами станом на 01 лютого 2022 року (а.с. 7), відповідно до якого заборгованість за тілом кредиту становить 33 590,63 грн., рух коштів від 06 березня 2023 року «Monobank/Universal Bank» по картці № НОМЕР_3 за період з 21 червня 2019 року по 01 лютого 2022 року відповідно до якого кредитний ліміт на 01 лютого 2022 року встановлено у розмірі 0,00 грн, баланс на кінець періоду: - 33 590,63 грн. Сума витрат за означений період 526 222,08 грн, сума зарахувань 492 631,45 грн. З даного руху коштів вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, загальна заборгованість за кредитом станом на 01 лютого 2022 року склала 33 590,63 грн (а.с. 65-84), довідку Банку від 06 березня 2023 року про розмір встановленого кредитного ліміту (а.с. 86), Фото сторінок Додатку (а.с. 87-89), копію Статуту АТ «Універсал Банк», Банківської ліцензії, виписку з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань виписки (а.с. 30-33).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Даному факту відповідають правовідносини позики, а саме кредиту, за договором якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважаєтьсяукладеним у письмовій формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч. 1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відтак, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824.

У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року зробив наступні висновки про правильне застосування норм права: «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За приписами ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), згідно ст.3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

З позовної заяви АТ «Універсал Банк» слідує, що особливістю проєкту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень.

ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, на офіційному веб-сайті АТ «Універсал Банк» заповнив і підписалв Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Підпис Анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто, факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Вказана Анкета-заява в такому ж порядку (факсимільне відтворення підпису) підписана представником банку, який здійснив ідентифікацію та верифікацію клієнта.

Національний банк оприлюднив Положення про застосування електронного підпису в банківській системі України, затверджене постановою Правління НБУ № 78 від 14.08.2017. Положення набрало законної сили 17.08.2017. Цим положенням надано всім банкам можливість використання електронного підпису для застосування безпаперових технологій при наданні банківських послуг та визначено, що суб`єкти електронної взаємодії - Національний банк України, банки України, комерційні агенти банків, клієнти та контрагенти банків України (п. 5 розділу 1).

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема: дату його народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 , які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.

У Анкеті-заяві наявне прохання відповідача ОСОБА_1 відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму зазначену у мобільному додатку.

У підписаній Анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Як убачається з Анкети-заяви від 21.06.2019 для відповідача ОСОБА_1 згенерована ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку (електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту), з метою засвідчення його дій згідно з договором про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100 000 гривень, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом понад встановлений строк у розмірі 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом, а також передбачено санкції за порушення зобов`язання за кредитом.

Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та, у розумінні статей 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики з визначенням порядку і умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншої інформації, необхідної для укладення договору. Такі отримані відповідачем у мобільному додатку Умови і правила надання банківських послуг, що скріплено його підписом, знову ж таки, у Анкеті-заяві, разом із Тарифами, Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту складають дійсний правочин між сторонами у справі.

Крім того, з Тарифів та Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що надані позивачем, вбачається підписання їх сторонами договору шляхом накладення електронного цифрового підпису, що законом не забороняється, така форма укладення договору добровільно обрана її сторонами.

Для надання послуг Банк видає клієнту картку (платіжну картку). Підписанням Анкети-заяви клієнт і банк уклали договір про надання банківських послуг «Мonobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом Анкети-заяви та отримання картки.

З наданого суду алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що складають договір про надання банківських послуг, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже, заповненням Анкети-заяви позичальник підтвердив ознайомлення та прийняття відповідних умов надання кредиту.

Відповідно до пункту 3 Анкети-заяви відповідач вказав, що підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі.

Всі Правила за всі періоди розміщені на сайті «Monobank» є публічно доступними, викладеними у форматі PDF, із зазначенням рішень на підставі яких вони прийняті та часом набуття їх чинності.

У самому мобільному додатку на постійній основі містяться Тарифи, до яких відповідач з використанням власного пін-коду має вільний доступ.

У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 01 лютого 2022 року, за розрахунками Банку, утворилася заборгованість, що становить 33 590,63 грн, що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту та заборгованості за порушення грошового зобов`язання).

Отже, матеріали справи, що розглядається містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 21.06.2019 між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. В свою чергу відповідачем допущено порушення умов договору щодо своєчасного погашення платежів, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відтак колегія суддів вважає, що кредитний договір від 21.06.2019, який укладений в електронній формі, відповідає вимогам Закону і доводить факт існування волевиявлення сторін на його укладання, оскільки форма та порядок укладання договору відбулось саме у змішаній формі - підписання позичальником Анкети -заяви шляхом засвідчення генерацією ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який в подальшому також буде використовуватися для накладеного удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Зазначені дії свідчать про укладання електронного договору у спрощеній формі (не у вигляді окремого документу).

Згідно статей 526, 530, 536, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованість відповідача перед АТ «Універсал Банк» за договором «Мonobank» від 21.06.2019 станом на 01.02.2022 становить 33 590,63 грн (тіло кредиту та заборгованість за порушення грошового зобов`язання) (а.с. 7). Натомість власного розрахунку, який спростовує наявну заборгованість відповідачем не надано. Клопотання щодо призначення експертизи відповідачем не заявлялося.

Матеріали справи не містять доказів щодо неотримання ОСОБА_1 коштів, не проведення ним операцій по спірному кредиту, а також доказів щодо спростування заборгованості.

Отже неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором призвело до порушення прав позивача, тому порушене право підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, дослідивши розрахунок заборгованоті, суд не прогоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості, оскільки він суперечить фактично встановленим обставинам справи.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору), що містяться в матеріалах справи, може бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Та підлягає дослідженню у сукупності з іншими доказами.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №200/5647/18, від 28.10. 2020 у справі №760/7792/14-ц та від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц.

Суд звертає увагу, що наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту містить відомості про те, що указана інформація зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2022 року. Передбачено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Отже, зазначений документ містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Анкета-заява, підписана ОСОБА_1 не містить домовленості сторін про сплату відсотків, а саме по собі підписання відповідачем Тарифів та Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг не може бути підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Ураховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана відповідачеві, і актуальна лише до 01 січня 2022 року та матеріали справи не містять відомостей про те, які саме Умови були прийняті позичальником надалі, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі №643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

При цьому, як передбачено п. 5.3 розділу 5 Використання електронного цифрового підпису Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» підписані клієнтом та/або банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільний додаток клієнта, а також їх копії можуть бути надані банком на паперовому носії на запит клієнта. Під час одержання однією із сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання.

Разом з тим, з огляду на відсутність у матеріалах справи відповідного підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту, та Тарифів, у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту було ознайомлено відповідача.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, які містять Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, та Тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Так у справі, що переглядається встановлено, що в анкеті-заяві від 21 червня 2019 року ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також виписки по рахунку слідує, що за рахунок тіла кредиту в тому числі списувалися відсотки за користування кредитом та відповідальність за порушення грошового зобов`язання, розмір яких сторонами не узгоджувався в Анкеті-заяві, і тим самим збільшувалося тіло кредиту.

Тобто розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків та відповідальності за порушення грошового зобов`язання, які нараховані згідно з умовами обслуговування рахунків фізичної особи, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості.

Крім того, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 31 151,72 грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом.

ОСОБА_1 неодноразово вносив кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені ним кошти розподілялись банком на погашення процентів, розмір яких не узгоджено сторонами, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.

При цьому, як вбачається з руху коштів по картці ОСОБА_1 , банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків, щомісячних платежів, списання розстрочки та прострочення за кредитом, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також виписки по рахунку слідує, що за рахунок тіла кредиту стягувалися: відсотки за користування кредитом та відповідальність за порушення грошового зобов`язання, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту. За даними розрахунку та виписки по рахунку за рахунок тіла кредиту були погашені відсотки на суму 14 812,40 грн, в тому числі списано відповідальність за порушення грошового зобов`язання на суму 2 438,91 грн.

Отже, вимога про стягнення з відповідача відсотків та відповідальності за порушення грошового зобов`язання за ставками, які не узгоджувались сторонами є безпідставною та суперечить правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Вимоги про стягнення відсотків відповідно до положень ст. 625 ЦК України банк не заявляв.

Відтак, оскільки в анкеті-заяві від 21 червня 2019 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то колегія суддів вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та вважає, що ці кошти підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту за рахунок протиправно списаних банком відсотків, а також протиправно списаної відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року в справі № 697/302/20 (провадження № 61-2498св22).

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку проте, що з відповідача підлягає стягненню фактично використані кредитні кошти та які не були повернуті позивачу, однак, колегією суддів не погоджується з розміром визначеним судом.

Колегія суддів зауважує, що з метою перевірки правильності та об`єктивності суми заборгованості перед банком, колегія суддів здійснила аналіз вказаних виписок по картковим рахункам відповідача.

Так, згідно власноручної калькуляції судом апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_1 в загальному розмірі було використано кредитних коштів на суму 630 507,39 грн та було здійснено погашення на суму 610 173,40 грн.

Разом з тим, колегія суддів враховує те, що позивачем також було безпідставно списано відсотки на суму 14 812,40 грн та відповідальність за грошове зобов`язання у сумі 2 438,91 грн, які підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Тому, колегія суддів суд вважає за необхідне зменшити суму заборгованості за тілом кредиту, в тому числі за рахунок протиправно списаних банком відсотків та відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 січня 2020 року при розгляді справи №643/5521/19.

Таким чином, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором про надання банківських послуг від 21.06.2019 складає 3 082,68 грн (630 507,39 грн (сума фактично використаних кредитних коштів) - 610 173,40 грн (сума коштів внесена на погашення заборгованості) - 14 812,40 грн (сума безпідставно списаних відсотків) 2 438,91 грн (сума безпідставно списаної відповідальності за порушення грошового зобов`язання), який підлягає до стягнення.

Доводи скарги про те, що банк-позивач не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг, відтак факт укладення відповідачем із застосуванням електронного цифрового підпису кредитного договору є недоведеним, апеляційним судом відхиляється з таких міркувань.

У аспекті викладеного вище, з системного аналізу наявних у справі доказів вбачається, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою «генерації ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку», що відповідає вищенаведеним приписам ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Дійсність укладеного між сторонами кредитного договору ніким не оспорювалася та в судовому порядку відповідний правочин недійсним не визнавався. Крім того, тривалий обіг коштів по рахунку відповідача-позичальника, відкритому у банку, додатково підтверджує наявність між сторонами справи кредитних правовідносин.

Таким чином, вказані доводи апелянта не мають правового значення, адже за обставин цієї справи має місце укладення кредитного договору в електронній формі між сторонами справи та виникнення з цих підстав відповідних договірних правовідносин, а не надання банком позичальнику електронної довірчої послуги.

При цьому, згідно п.7 ч.1 ст.1 ЗУ «Про електронні довірчі послуги» електронна довірча послуга - послуга, яка надається для забезпечення електронної взаємодії двох або більше суб`єктів, які довіряють надавачу електронних довірчих послуг щодо надання такої послуги.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду.

Так, відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, а оскаржуване рішення суду змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг без номера від 21 червня 2019 року, яка виникла станом на 01 лютого 2022 року і складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 082,68 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України перерозподілу підлягає і судовий збір стягнутий судом першої інстанції пропорційно до задоволеним вимогам шляхом його зменшення з 2 481 грн до 227,76 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року змінити в частині стягнутої заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту), стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг без номера від 21 червня 2019 року, яка виникла станом на 01 лютого 2022 року і складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 082,68 грн.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року змінити в частині стягнутого судового збору, стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у сумі 227,76 грн.

В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова