Ухвала

28 липня 2023 року

м. Київ

справа № 2-917/11

провадження № 61-10820ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року позов ОСОБА_2 до Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Встановлено факт, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав за життя ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно: житловий будинок, площею 63,40 кв. м, інвентаризаційною вартістю 29 099,00 грн; погріб з шийкою інвентаризаційною, вартістю 3 594,00 грн; веранду, інвентаризаційною вартістю 3 589,00 грн; сарай з літньою кухнею, інвентаризаційною вартістю 12 779,00 грн; сарай, інвентаризаційною вартістю 8 710,00 грн; ганок, інвентаризаційною вартістю 978,00 грн; колодязь питний, інвентаризаційною вартістю 4 463,00 грн; хвіртку, інвентаризаційною вартістю 663,00 грн; ворота, інвентаризаційною вартістю 1 647,00 грн та огорожу, інвентаризаційною вартістю 4 895 грн, що розташовані на АДРЕСА_1 .

18 квітня 2018 року та 12 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявами про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року, посилаючись на те, що рішення суду є необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального права. Також, зазначав, що підставою для перегляду судового рішення є вимоги пунктів п. 2.2-1, п. 3.3 статті 361 ЦПК України.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року.

Постановою Верховного Суду від 04 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалами Богуславського районного суду Київської області від 08 липня 2020 року заяви ОСОБА_1 від 18 квітня 2018 року та від 12 липня 2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року залишено без задоволення, відповідне судове рішення залишено в силі.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 08 липня 2020 року скасовано, справу за заявою ОСОБА_1 від 18 квітня 2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року, з урахуванням ухвали Миронівського районного суду Київської області від 20 червня 2022 року про виправлення описки, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року та залишено судове рішення в силі.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року залишено без задоволення.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року залишено без змін.

18 липня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року (надійшла до суду 20 липня 2023 року), в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове судове рішення.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та у порушення норм процесуального права вже протягом п`яти років не переглядають судове рішення за нововиявленими обставинами, яке порушує права заявника на отримання спадщини.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Статтею 424 ЦПК України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення; 2) з підстави, визначеної пунктом 2 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок (ухвала) у кримінальному провадженні набрав законної сили; 3) з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що відповідно до статей 423, 424 ЦПК України рішення, постанова, ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами за відповідною заявою учасника справи.

Отже, заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами може бути подано учасниками справи, а відтак, особа, яка не була залучена до участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи чи обов`язки, не має права на подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Оскільки ОСОБА_1 не є стороною у справі за позовом ОСОБА_2 до Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області про визнання право власності на спадкове майно, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що згідно з вимогами статті 424 ЦПК України, він не є особою, яка має право на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухваленого у цій справі рішення.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04 березня 2020 року в даній справі, якою було скасовано ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року і направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вищевказаному провадженні заявник в одній заяві про перегляд за нововиявленими обставинами просив переглянути два судові рішення, а саме: рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року у справі № 2-917/11 та заочне рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі № 358/1501/15-ц.

В постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року Верховний Суд звернув на це увагу та вказав, що під час нового розгляду справи судам належить вирішити питання щодо процесуальної природи заяв ОСОБА_1 про перегляд рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року та заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року.

Крім того, в постанові від 04 березня 2020 року Верховний Суд зробив висновок про таке.

Особа, яка не була залучена до участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи чи обов`язки, не має права на подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами; суд ухвалою відмовляє у прийнятті такої заяви. У цьому разі особа має право звернутися до суду з апеляційною або касаційною скаргою із заявленням клопотання про поновлення строку на оскарження.

Отже, процесуальним наслідком звернення із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами особи, яка не була залучена до участі у справі, є постановлення судом ухвали про відмову у прийнятті такої заяви.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції ухвалою від 21 березня 2023 року правильно відмовив в прийняті заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі № 2-917/11, оскільки ОСОБА_1 не є особою, яка має право на звернення до суду із заявою в порядку статті 423 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильного висновку суду апеляційної інстанції, не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій законодавства України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень, то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник