Номер провадження: 22-ц/813/5287/23
Справа № 522/5615/19
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

31.07.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув заяву ОСОБА_2 про відвід суддів Сєвєрової Є.С. та Вадовської Л.М. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2020,

в с т а н о в и в:

В квітні 2019 ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про виселення відповідача та вселення позивача.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2020 позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з наведеним рішенням ОСОБА_2 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2020 без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.02.2023 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 16.11.2021 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів у складі головуючого - судді Сєвєрової Є. С., суддів: Вадовської Л.М., Цюри Т.В.

У зв`язку з відпусткою суддю Цюру Т.В. замінено на суддю Комлеву О.С.

28.07.2023 до Одеського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_2 про відвід суддів Сєвєрової Є.С. та Вадовської Л.М. Заява мотивована тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 20.11.2022 у складі колегії суддів головуючого судді Вадовської Л.М., суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С. у провадженні № 22-ц/813/6492/22 була задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 та скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.01.2022 про відстрочення виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2020.

На думку ОСОБА_2 , у суддів Сєвєрової Є.С. та Вадовської Л.М. вже склались певні суб`єктивні внутрішні переконання щодо цих правовідносин, а тому останні будуть упереджено ставитись до справи та його апеляційної скарги.

Апеляційний суд, обговоривши доводи заяви та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про її необґрунтованість з огляду на наступне.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

З заявленого ОСОБА_2 клопотання про відвід вбачається, що обставини, викладені в ній фактично зводяться до незгоди заявника з постановою Одеського апеляційного суду від 20.11.2022 ухваленої під головуванням судді Вадовської Л.М. та за участі судді Сєвєрової Є.С.

За правилами п. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішені спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, шо безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді н у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Суб`єктивними обставинами, за наявності яких можна зробити висновок про невідповідність суду вимогам неупередженості є, наприклад, висловлювання голови суду по суті правової проблеми у засобах масової інформації до свого головування у судовому органі, покликаному вирішити справу ("Сандер проти Сполученого Королівства"); нереагування судді на расистські висловлювання присяжних ("Ремлі проти Франції") тощо. Так, у рішенні у справі "Бушемі проти Італії" було визнано порушення суб`єктивного критерію неупередженості суддів, адже голова суду, в якому мала розглядатися справа, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі. З огляду на це ЄСПЛ наголосив на тому, що судді при виконанні ними службових обов`язків мають бути стриманими, щоб гарантувати репутацію безстороннього судочинства.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві» повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Враховуючи те, що будь-які обставини, які б унеможливлювали участь суддів у розгляді справи не встановлені, то підстав для відводу суддів Сєвєрової Є.С. та Вадовської Л.М. немає.

Згідно ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. ст. 36-40, 268 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалив:

Визнати відвід, заявлений ОСОБА_2 суддям Одеського апеляційного суду Сєвєровій Є.С. та Вадовській Л.М., необґрунтованим.

Справу передати до канцелярії Одеського апеляційного суду для виконання вимог, передбачених ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді