Дата документу 27.07.2023
Справа № 334/4502/23
Провадження № 2/334/2022/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., при секретарі Александрової А.С., за участю представника позивача Курінного О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Проценко Дмитра Юріїйовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», АТ «Універсал банк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до приватного виконавця Проценко Дмитра Юріїйовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», АТ «Універсал банк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягнення моральної шкоди.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначала, що у травні 2023 року, з мобільного додатку вона дізналася, що заарештовані усі її грошові кошти на усіх рахунках в усіх фінансових та банкових установах. Після з`ясування обставин арешту, стало відомо, що 22.12.2021 року, за №68371, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, вчинено виконавчий напис, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» 25 779,35 грн. Згідно витягу про інформацію виконавчого провадження сума становить вже 28779,35 грн., а розмір грошових коштів, які заарештував, заблокував на рахунках в банківських та фінансових установах відповідач - приватний виконавець - Проценко Д.Ю. становлять вже 32157,29 грн. з урахуванням сплаченої суми 200,00 грн., яку ніхто і ніколи нікому не сплачував.

Позивачка зазначає, що ніколи не мала ніяких відносин з ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та з іншими особами, від імені яких діють відповідачі. Крім того, не мала ніяких відносин з Приватним Нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, ніколи раніше не укладала ніяких угод і правочинів, а ні з цим нотаріусом, а ні в цього нотаріуса, жодних документів, повідомлень, листів, тощо.., від цього нотаріуса, позивачка не отримувала, про вчинення щодо неї будь яких дій, не повідомлялася, і не була попереджена. Приватного виконавця Проценко Дмитра Юрійовича також не знала, жодних постанов, повідомлень, листів, кореспонденції тощо.., не отримувала.

Щодо продажів, або перепродажів, якихось вигаданих боргів, грошових коштів, взагалі, якихось банків та якихось осіб, що стосуються особисто позивача, її ніхто не повідомляв і не попереджував, а тому, усі вище визначені дії незрозумілі для позивача.

На думку позивача, виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Крім матеріальних збитків, позивачеві також було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болю, душевних стражданнях, постійних емоційних переживаннях, приниженні честі та гідності, що вона зазнала в результаті протиправної поведінки, пов`язаної із вчиненим виконавчим написом. У сукупності це призвело до виникнення пригніченого стану, розладів сну, нервового збудження, погіршення стосунків у сім`ї. Розмір моральної шкоди він оцінює в 6 000 000 грн.

Ухвалою суду від 08 червня 2023 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову: зупинено стягнення за виконавчим написом №68371, вчиненим 22.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 25779,23 грн. в рамках виконавчого провадження №69496393, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. до ухвалення рішення у справі.

Ухвалою суду від 08 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представник відповідача Приватного виконавця Проценко Д.Ю. подав відзив на позовну заяву. Свої заперечення проти пред`явлених вимог представник відповідача мотивував тим, що обґрунтування заявлених позивачем вимог ґрунтується на формальних посиланнях та підставах, які зводяться до незгоди із розміром заборгованості за кредитним договором, в той час як жодних доказів на підтвердження своїх доводів щодо повної чи часткової необґрунтованості заборгованості, стягнутої за виконавчим написом, позивач не надав. Представник вважає, що при вчиненні виконавчого напису було належним чином дотримано визначену законом процедуру його вчинення, стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» надав нотаріусу повний та виключний перелік документів, як того вимагає Закон України "Про нотаріат". Жодних порушень ні з боку стягувача, ні з боку нотаріуса при вчиненні виконавчого напису допущено не було. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то вона не доведена доказами зі сторони позивача, аргументами чи посиланнями на обставини, які б могли свідчити про значний психологічний стрес, погіршення стану здоров`я, приниження честі та гідності, як і доказами, які б свідчили про протиправність дій ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Зауважив, що ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» як належний кредитор у зобов`язанні у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору скористався правом на звернення до нотаріусам для вчинення виконавчого напису, а тому будь-яка протиправність в діях товариства відсутня.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» надав відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відповідач визнає, у зв`язку з чим, просить повернути позивачу 50% судового збору. Стосовно відшкодування моральної шкоди, вважає що така вимога не доведена доказами зі сторони позивача, тому у задоволенні її слід відмовити.

Представник відповідача АТ «Універсал банк» також надав відзив на позовну заяву, зазначивши, що банк діяв в межах своєї компетенції та лише виконував постанову приватного виконавця щодо арешту грошових коштів. Вважає себе не належним відповідачем по справі, адже він не порушував інтереси позивача. Щодо стягнення моральної шкоди, вважає що така вимога не доведена доказами зі сторони позивача, тому у задоволенні її слід відмовити.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Заходи забезпечення доказів, зупинення / поновлення провадження по справі судом не вживались.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав, викладених у ньому та письмових доказів, долучених до матеріалів справи.

Представники відповідачів участь в судовому засіданні своїх представників не забезпечив, обмежившись викладенням своїх позицій по справі у поданих клопотаннях та відзивах.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялась неодноразово у встановленому законом порядку. Правом на подання письмових пояснень щодо позову та/або відзиву не скористались.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію учасників справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Судовим розглядом встановлено, що 22.12.2021 року, за №68371, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 68371, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія « Еліт Фінанс» заборгованості 25779,35 грн.

На підставі оспорюваного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. за заявою стягувача постановою від 26.07.2022 року відкрито виконавче провадження №69496393, боржником за яким є ОСОБА_1 . Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця в сумі 2877,94 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 послалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокремаст. 87 Закону України "Про нотаріат" таПостанові Кабінету Міністрів України N 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. До того ж належних документів, які підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, нотаріусу не було надано взагалі, як не надано й доказів отримання ним вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених ним вимог, суд виходить з наступного.

За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, встановленим договором, законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження"). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ N 1172 від 29 червня 1999 року.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", п. п. 1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Положеннями ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", п. п. 3.1 п. 3 гл. 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Постановою Кабінету Міністрів України N 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі "Перелік"). Постановою Кабінету Міністрів N 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України "Про нотаріат".

Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону.

При прийнятті постанови від 22 лютого 2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року N 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22 лютого 2017 року, отже і п. 2 постанови Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" також втратив чинність з цього дня.

У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі N 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі N 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженийпостановою Кабінет Міністрів України N 1172від29 червня 1999 року у редакції станом начас вчинення оспорюваного виконавчогонапису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача приватного виконавця вказував, що ТОВ "Фінансова компанія «Еліт Капітал» надало нотаріусу повний та виключний перелік документів, як того вимагає Закон України "Про нотаріат", однак жодних доказів на підтвердження цьому, у тому числі копії кредитного договору з відміткою на ньому посвідчення виконавчого напису нотаріусом суду не надано. До того ж сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, адже позивач як позичальник не визнає заявлену у виконавчому написі суму боргу.

Відомості про нотаріальне посвідчення договору, за яким з ОСОБА_1 стягнута заборгованість, в матеріалах справи відсутні. Доказів на підтвердження того, що кредитний договір був нотаріально посвідчений, а відтак визначав можливість вчинення на ньому виконавчого напису, відповідач ТОВ "Фінансова компанія «Еліт Капітал» на підтвердження своїх заперечень суду не надав.

Позивач також вказував, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів ТОВ "Фінансова компанія «Еліт Капітал» звернути стягнення за виконавчим написом на його адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст. 12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався.

Отже, на думку суду, у даному випадку нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню.

З огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого способу захисту порушеного права позивача як споживача фінансових послуг, а також права на недоторканність його грошових коштів.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 6 000 000 грн., то суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україникожнаособа маєправо звернутисядо судуза захистомсвого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються ст. 23 ЦК України. Так, відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц зазначено, що "тлумачення положень статей 11та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду, в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.".

У постановівід 05 квітня 2021 року усправі № 766/21131/18Верховний Судзауважив, що зверненнядо нотаріусаіз заявоюпро видачувиконавчого написута отриманнявиконавчого написує реалізацієюправ банкуяк кредитораотримати відборжника укредитному зобов`язаннісуми заборгованостіза кредитнимдоговором, а томутакі діїне можутьбути розціненіяк протиправнаповедінка банку.Відтак, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Протиправною вважаєтьсятака поведінкаособи, яка порушуєприписи законучи іншогонормативного акта, або виявиласяу невиконаннічи неналежномувиконанні договірногозобов`язання. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що неправомірними та протиправними діями відповідачів, що виразились у незаконному вчиненні виконавчого напису про стягнення з неї не існуючої заборгованості та арешт на її банковські рахунки, позивачу заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 6 000 000 грн.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведено протиправність поведінки особи, яка завдала позивачу моральної шкоди та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Сам пособі факт визнання виконавчогонапису таким, що непідлягає виконанню, не можебути підставоюдля відшкодуванняпозивачу моральноїшкоди, оскільки доведенню підлягають сааме протиправність поведінки відповідачів, який, в данному випадку, звернувся до нотаріуса зметою реалізації свого права як кредитора у кредитному зобов`язанні. Позивачем також не надано суду належних доказів того, що їй було заподіяну моральну шкоду, яку вона оцінила у розмірі 6 000 000 грн., не доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідачів. Таким чином, підстави для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Також, суд зазначає, що вимога позивача про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №69496393 Приватного Виконавця ОСОБА_3 має вирішуватися в порядку ст..447 ЦПК України.

Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 08 червня 2023 року в силу ч. 7 ст. 158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. При цьому суд зауважує, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч. 8 ст. 158 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 158, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного виконавця Проценко Дмитра Юріїйовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», АТ «Універсал банк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22.12.2021 року №68371, який було зроблено приватним нотаріусом Київського міського Нотаріального округу, ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_1 грошових сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Застосовані ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2023 року заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення за виконавчим написом № 68371, вчиненим 22.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. в рамках виконавчого провадження №69496393, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. продовжують діяти протягом 90 днів після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде складено та проголошено 27 липня 2023 року.

Суддя Н.Ю.Козлова