ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/569/21 Номер провадження 22-ц/814/3492/23Головуючий у 1-й інстанції Морозов В.Ю. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Пікуля В.П., Обідіної О.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Косінцева К.В., на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 лютого 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, у якому просить стягнути з Державної казначейської служби за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 42 500 грн в якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та 7 000 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі.

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що 10.11.2019 інспектором 5-ї роти 4-го батальйону сержантом Кареліним В.Л. було винесено постанову ЕАК № 1731901 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн за те, що він, керуючи транспортним засобом, нібито не виконав вимоги п. 8.7.3 ПДР, проїхав на жовтий сигнал світлофора.

13.05.2020 Комсомольський міський суд Полтавської області виніс рішення, яким скасував вказану постанову та закрив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вказане рішення набрало законної сили 07.08.2020.

17.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту патрульної поліції із заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

У лютому 2021 року було отримано відповідь від ДПП та УППП в Харківській області на вказану вище заяву, якою було відмовлено у відшкодуванні моральної шкоди.

Обґрунтовуючи моральну шкоду, позивач вказував, що незаконними діями відповідача йому було завдано моральні страждання, оскільки він майже дев`ять місяців оскаржував дії працівників поліції, які його незаконно притягнули до адміністративної відповідальності, призвели до порушення його нормальних життєвих зав`язків, а також до погіршення стану його здоров`я та погіршення відносин з оточуючими людьми. Щодо наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями інспектора поліції, вказував, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. З цієї норми випливає, що факт противоправної поведінки обумовлює виникнення душевних страждань, які і є моральною шкодою.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку через свого представника (адвоката).

В апеляційній скарзі прохав рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вказував на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неврахування правових висновків Верховного Суду та прецедентної практики Європейського Суду з прав людини.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу представник Департаменту патрульної поліції прохали апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Вказували на вірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та прецедентної практики судів щодо відшкодування моральної шкоди у випадку закриття справ про адміністративне правопорушення.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Судом установлено, що 10.11.2019 інспектором 5-ї роти 4-го батальйону сержантом Кареліним В.Л. було винесено постанову ЕАК № 1731901 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн за те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не виконав п. 8.7.3 ПДР проїхав на жовтий сигнал світлофора.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.05.2020 було скасовано постанову серії ЕАК № 1731901 від 10.11.2009 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, а справу про адміністративне правопорушення щодо про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрито.

12.11.2020 додатковим рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області в задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині визнання дій Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в особі сержанта поліції Кареліна В.Л. інспектора 4 батальйонна 5 роти протиправними та незаконними щодо винесення постанови ЕАК №1731901 від 10.11.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що додатковим рішенням, постановленим при розгляді справи про скасування постанови про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , у визнанні дій уповноважених осіб при складенні адміністративних матеріалів протиправними та незаконними - відмовлено.

Позивач при розгляді даної справи не надав доказів того, що йому завдано моральної шкоди співробітниками патрульної поліції, а також доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання покладених на них трудових чи службових обов`язків.

Суд вважає, що позивач, у порушення ст. ст. 12, 81 ЦК України, не надав суду доказів наявності умов для відшкодування моральної шкоди: неправомірність дій органу державної влади (відповідача), наявність шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Сам факт скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення, яким скасовано постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 42 500 грн, позивач не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення йому моральної шкоди в цьому розмірі, на підставі яких позивач оцінив свої моральні страждання, а також не довів причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідачів і заподіяною шкодою. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та посилання на моральні страждання.

З огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням того, що сам факт скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття цієї справи не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки рішення, яким скасовано зазначену постанову, безумовно не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності; позивачем не доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідачів і заподіяною шкодою, а також того, що його негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, які заподіяли моральну шкоду в розмірі 42 500 грн.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, місцевий суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог, оскільки позивачем не надано, а судом не отримано жодних переконливих доказів на їх підтвердження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 вищевказаного Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, може свідчити про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Враховуючи суть спору - відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення у сфері дорожнього руху, апеляційний суд враховує правові висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18 (провадження № 61-20524св19) та від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21), від 31 серпня 2022 року у справі № 289/865/21 (провадження № 61-18784св21), від 02 листопада 2022 року у справі № 686/12403/21 (провадження № 61-3095св22), від 15 березня 2023 року, справа № 754/204/21 (провадження № 61-1246св23), від 26 квітня 2023 року справа № 308/3498/19 (провадження № 61-8189св22) від 26 квітня 2023 року у справі № 227/4691/21 (провадження № 61-3733св23),

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18) зазначено, що: «здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше).

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенняздібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Враховуючи вищезазначені обставини, апеляційний суд вважає, що місцевий суд помилково дійшов висновку про недоведеність позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині є обґрунтованими.

Визначаючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, час з моменту притягнення позивача до адміністративної відповідальності до моменту скасування судом постанови про притягнення його до відповідальності, тобто з листопада 2019 року по серпень 2020 року, зусилля витрачені позивачем на відновлення своїх прав, та що ним не надано до суду жодного доказу на підтвердження розміру заподіяної йому моральної шкоди в сумі 42 500 грн, тому, апеляційний суд вважає, що обґрунтованим та достатнім розміром відшкодування моральної шкоди буде сума 1 000 грн.

Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України відповідно до вимог підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладені висновки, апеляційний суд вважає, що рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивач прохав стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у справі в розмірі 7 000 грн та надав до суду першої інстанції докази понесення таких витрат.

В ході розгляду справи місцевим судом відповідач не спростував співмірність зазначених витрат, а у відзиві на позов лише зазначив, що вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у справі підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно задоволених позовних вимог (2,35%), а саме у розмірі 165 грн (із розрахунку: 7 000 х 2,35%).

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Косінцева К.В., - задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 лютого 2023 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету Україна на користь ОСОБА_1 1 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 165 грн - витрат на професійну правничу допомогу у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді В.П. Пікуль

О.І. Обідіна