Справа № 346/3527/23
Провадження № 2-о/346/202/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю: секретаря Тимошишин І.Л.

заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Печеніжинська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є внучкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також фактів належності ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Сопівської сільської ради 05.10.2000 року та державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ №07-36-2/000139, виданого Сопівською сільською радою 30.07.1994 року, виданих на ім`я « ОСОБА_2 ».

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, згідно з яким остання заповіла заявниці 1/6 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки площами 0,2500 га, 0,0483 га та 0,6102 га, що розташовані в с. Сопів Коломийського району Івано-Франківської області.

Заявниця з метою оформлення спадщини звернулася до Коломийської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, в зв`язку з наявністю розбіжностей. Зокрема, в свідоцтві про смерть спадкодавця її по батькові зазначено ОСОБА_3 , а в свідоцтві про народження її дочки ОСОБА_4 (матері заявниці), у державному акті на право приватної власності на землю, свідоцтві про право власності на житловий будинок - « ОСОБА_2 ». Крім того, у вказаному свідоцтві про народження ім`я та по батькові матері зявниці ОСОБА_4 зазначено ОСОБА_5 , а у свідоцтві про народження заявниці та про одруження її матері - ОСОБА_6 . З метою виправлення даних помилок заявниця зверталася до Коломийського міськрайонного відділу РАЦС, однак, у цьому їй було відмовлено через допущені помилки у актових записах. Встановлення фактів родинних відносин зі спадкодавцем, а також належності їй правовстановлюючих документів необхідно заявниці для подальшого оформлення спадщини після смерті бабусі.

Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала із зазначених підстав, а також зазначила, що не залучала до участі в справі інших співвласників вищевказаного житлового будинку, оскільки бабуся заповітом чітко визначила перелік конкретного майна, яке вона заповідає кожному із спадкоємців, згідно із цим заповітом вважає, що бабуся заповіла належну їй 1/6 цього будинку.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, 17.07.2023 року селищний голова І. Довірак подав до суду письмого листа, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності представника вказаної ради та не заперечує проти встановлення фактів, про які просить заявниця (а.с.28).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вказаного учасника, свідків, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_2 , її батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , актовий запис № 12 від 02.03.1921 року, що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 19.02.1976 року (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , її матір`ю вказано ОСОБА_2 , відомості про батька відсутні, актовий запис № 339 від 25.12.1948 року, про що свідчить копія свідоцтва про народження від 25.12.1948 року (а.с. 10).

Згідно з даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 26.04.1969 року, ОСОБА_4 , 1947 року народження, зареєструвала шлюб 26.04.1969 року з ОСОБА_9 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_11 , її батьками вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , актовий запис № 44 від 06.06.1979 року, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.06.1979 року (а.с. 11).

22.09.2001 року ОСОБА_11 одружилась з ОСОБА_13 , про що свідчить копія свідоцтва про одруження, виданого 22.09.2001 року, актовий запис № 11, та змінила прізвище на « ОСОБА_14 » (а.с.11).

Судом також встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 05.10.2000 року виконавчим комітетом Сопівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області на підставі рішення № 62 від 29.09.2000 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності в рівних частках належить житловий будинок в АДРЕСА_1 ( а.с. 16 ).

Згідно з даними копії Державного акту на право приватної власності на землю від 30.07.1994 року серії ІФ № 07-36-2/000139, виданого на підставі рішення 14 сесії ХХІ скликання Сопівської сільської ради від 25.11.1993 року, ОСОБА_2 належала земельна ділянка, площею 0,4572 га, призначена для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Сопів Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 17).

Даними Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 116403, виданого 19.04.2006 року на підставі розпорядження Коломийської районної державної адміністрації № 496 від 02.12.2005 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 91, стверджується, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,6102 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Сопівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.18).

Згідно із заповітом, посвідченим 10.10.2013 року сільським головою Сопівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області Терпигоровим О.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 188, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на випадок своє смерті зробила таке розпорядження: заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельні ділянки, площею 0,2500 га - для обслуговування житлового будинку в с. Сопів; площею 0,0483 га, - для ведення підсобного господарства в с. Сопів; площею 0,6102 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Сопів; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , земельні ділянки, площею 0,0908 га для ведення особистого селянського господарства в с. Сопів; площею 0,2343 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Сопів; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - земельні ділянки, площею 0,1761 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Сопів; площею 0,1589 га - для ведення підсобного господарства в с. Сопів ( а.с. 8 ).

Згідно з даними копій свідоцтв про смерть серій НОМЕР_4 та НОМЕР_5 ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Коломия Івано-Франківської області, а ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сопів Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 6, 9).

Відповідно до довідок № 687 від 13.07.2021 року та № 691 від 14.07.2021 року, виданих заявниці старостою Сопівського старостинського округу Печеніжинської селищної ради, ОСОБА_2 (її баба) була зареєстрована і постійно проживала по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 належали: 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,2500 га - для обслуговування житлового будинку (державний акт серії ІФ № 07-36-2/000139 від 30.07.1994 року); площею 0,0483 га - для ведення підсобного господарства (державний акт серії ІФ № 07-36-2/000139 від 30.07.1994 року); площею 0,6102 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт серії ІФ № 116403 від 19.04.2006 року). Тип двору селянський. Станом на 01.07.1990 року у вказаному будинку разом з ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На день смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в будинку вона проживала та була зареєстрована одна. Заповіт від імені ОСОБА_2 , посвідчений виконкомом Сопівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 10.10.2013 року за № 188, не змінювався і не скасовувався (а.с. 14,15).

19.12.2018 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріально контори ( в.о. державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної контори ) Мануляк І.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване з реєстрі за № 1596, про те, що спадкоємцем майна ОСОБА_12 є її дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яке видане це свідоцтво, складається із 2/6 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Листом № 707/02-14 від 04.11.2021 року вказаний нотаріус повідомила заявницю про те, що нотаріус не вправі видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки у пред`явлених нею документах наявні розбіжності, а саме у свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено ОСОБА_2 , у свідоцтві про народження її дочки (матері заявниці), у державному акті на право приватної власності на землю та свідоцтві про право власності на житловий будинок - ОСОБА_2 ; крім того, у свідоцтві про народження матері заявниці її ім`я та по батькові зазначено ОСОБА_5 , а у свідоцтві про народження заявниці в графі мати та у свідоцтві про одруження її матері - ОСОБА_6 (а.с. 20).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 (швагро заявниці), який проживав за вказаною адресою з 1992 по 2003 роки, суду пояснив, що ОСОБА_2 , 1922 року народження, була бабусею зявниці.

Свідок ОСОБА_19 (племінник заявниці) в судовому засіданні суду пояснив, що заявниця є внучкою ОСОБА_2 , яка згідно із заповітом заповіла їй 1/6 частку житлового будинку, в якому вона проживає та є єдиним його власником, однак, через наявність розбіжностей в документах не може належним чином їх оформити, інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною сьомою статті 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 травня 2021 року у справі №523/19129/19 (провадження №61-10712св20) та від 17 листопада 2021 року у справі №214/1816/20 (провадження 61-6397св21), ухвалі від 2 травня 2022 року у справі №944/2326/21 (провадження №61-3761ск22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 3 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження №61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі №643/6447/19 (провадження №61-14968св20), від 12 січня 2022 року у справі №227/2188/21 (провадження №61-18156св21) та від 26 січня 2022 року у справі №568/310/21 (провадження №61-16757св21).

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_2 як бабусею та належності спадкодавцю правовстановлюючих документів є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останньої.При цьому, матеріали справи не містять належних доказів того, що заявниця є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , адже згідно зі свідоцтвом про право власності на житловий будинок його співвласниками є й інші особи.

Таким чином, при розгляді справи встановлено наявність спору про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження, що зумовлює залишення заяви без розгляду. Разом з цим заявниця не позбавлена можливості подати позов на загальних підставах.

Такі ж висновки викладено в постанові Верховного Суду від 21.06.2022 року у справі №199/6329/20 (провадження №61-13935св21), ухвалі від 02.05.2022 року у справі №944/2326/21 (провадження №61-3761ск22)

Відповідно до правил, передбачених ч.6 ст. 294 та ч.4 ст.315 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 260, 261, ч.6 ст.294, ч.4 ст.315, ст.353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Печеніжинська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області, про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_1 , є онукою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також фактів належності ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Сопівської сільської ради 05.10.2000 року та державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ №07-36-2/000139, виданого Сопівською сільською радою 30.07.1994 року, залишити без розгляду на підставі ч.6 ст.294 та ч.4 ст.315 ЦПК України.

Роз`яснити заявниці ОСОБА_1 , що вона має право подати позов на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Яремин М. П.