№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9972/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Трофімчука Віталія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Волошина В.О., у справі № 761/32070/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Зазначала, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . 20 червня 2021 року мало місце залиття її квартири з вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить відповідачу. Відповідно до Акту від 25 червня 2021 року про залиття її квартири, причиною залиття стало порушення герметичності внутрішньо квартирної мережі гарячого водопостачання в межах ванної кімнати після запірної арматури, з вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 . Внаслідок залиття її квартира мала пошкодження та потребувала ремонту. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяні їй збитки, вона здійснила в досудовому порядку відновлювальний ремонт належної їй квартири, вартість якого склала 82 151,00 грн. Крім того, внаслідок залиття квартири їй також були спричинені додатково збитки, у вигляді упущеної вигоди, яка полягала у достроковому розірвання договору оренди її квартири і неотримання нею орендної плати у розмірі 120 000,00 грн. З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просила зобов`язати ОСОБА_1 виплатити майнову шкоду у розмірі 82 151,00 грн. та виплатити втрачену вигоду у розмірі 120 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди (реальні збитки та упущену вигоду) в сумі в розмірі 202 151,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 021,51 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Трофімчук В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення,яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, чим фактично позбавлено можливості надати свої заперечення проти позову та докази на підтвердження зазначених у них обставин. Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що залиття квартири позивачки відбулося 20 червня 2021 року. Позивачкою надано копію акту від 25 червня 2021 року, який не містить відомостей про те, що залиття сталося саме 20 червня 2021 року. Крім того, вказаний акт від 25 червня 2021 року, складений комісією виконавця послуг ТОВ «Імпульс-Газ», не відповідає вимогам Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, форма якого затверджена наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. Зокрема, акт складений не КП «Комунальна компанія з обслуговування житловим фондом Шевченківського району м. Києва», а ТОВ «Імпульс-Газ», яке є лише організацією яка обслуговує внутрішньобудинкові системи гарячого водопостачання. Зміст акту не відповідає затвердженій формі, у ньому відсутня інформація про причини залиття квартири. Акт не підписаний ні позивачем, ні відповідачем. Встановлення причин залиття квартири позивача відбулося без участі відповідача, якого не було попереджено про дослідження причин залиття, та без огляду належної відповідачу квартири. При цьому, комісія прийшла до висновку, що залиття сталося саме в результаті порушення герметичності внутрішньо квартирної мережі гарячого водопостачання в межах ванної кімнати після запірної арматури у належній відповідачу квартирі. Відповідач заперечує як сам факт порушення герметичності внутрішньоквартирної мережі гарячого водопостачання, так і факт того, що це сталося внаслідок його неправомірних дій. За таких умов, акт від 25 червня 2021 року не може бути допустимим доказом та враховуватися судом. Також звертає увагу на те, що згідно акту від 25 червня 2021 року внаслідок залиття було пошкоджено лише 3 приміщення в квартирі позивачки, проте згідно звіту про експертну оцінку невід`ємних поліпшень від 16 липня 2021 року при розрахунку розміру збитків враховані вартість ремонтних робіт та матеріалів для здійснення відновлювального ремонту 5 приміщень в квартирі позивачки. Відповідно, до звіту було необґрунтовано включено вартість ремонту приміщень, пошкодження яких не зафіксовано в акті від 25 червня 2021 року. Крім того, вказує на розбіжності пошкоджених об`єктів та їх характеристик, зафіксованих в акті від 25 червня 2021 року, та об`єктів, вартість яких включена до витрат на ремонт квартири згідно звіту від 16 липня 2021 року. Зазначає, що надані позивачем копії товарних чеків не дають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, не містять відомостей про дату їх складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, а тому такі документи не є належними доказами понесених позивачкою витрат. Крім того, наданими позивачкою доказами підтверджено понесені нею витрати на загальну суму в розмірі 43 495,00 грн., з яких 1 500,00 грн. вартість проведеної експертизи, що згідно з положеннями ЦПК України є витратами, пов`язаними з розглядом справи у суді та стягуються в іншому порядку. Таким чином, вважає, що позивачкою не доведено, що вартість відновлювального ремонту квартири, а відтак і розмір реальних збитків складає 82 151,00 грн. Також, суд безпідставно вважав доведеними вимоги позивачки про відшкодування упущеної вигоди у вигляді орендної плати в розмірі 120 000,00 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, адвокат Трофімчук В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 грудня 2022 року як безпосередньо до Київського апеляційного суду засобами поштового зв`язку, так і шляхом направлення скарги на електронну адресу суду. Оскільки апеляційні скарги є аналогічними за змістом, вони підлягають розгляду як одна.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів представника відповідача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Трофімчук В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Безелюк І.С. проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво про право власності від 06 серпня 2009 року, серії НОМЕР_1 (а.с. 13-14).

ОСОБА_1 є власником вищерозташованої квартири АДРЕСА_3 (а.с. 79-80).

20 червня 2021 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим 25 червня 2021 року ТОВ «Імпульс-Газ» складено акт. Згідно вказаного акту причиною залиття визначено порушення герметичності внутрішньоквартирної мережі гарячого водопостачання в межах ванної кімнати після запірної арматури, з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 . В квартирі АДРЕСА_1 , було виявлено пошкодження: кімнати площею 17,3 кв.м. (стіни шпалери - до 4,5 кв.м., підлога паркет - до 7,5 кв.м.); коридора площею 13,0 кв.м. (стіни шпалери - 3,8 кв.м.); кухні площею 14,1 кв.м. (стеля водоемульсійне пофарбування до 0,3 кв.м.) (а.с. 12).

Згідно звіту про експертну грошову оцінку невід`ємних поліпшень від 16 липня 2021 року, складеного спеціалістами ПП «Аспект», вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , внаслідок її залиття становить 77 713,00 грн. (а.с. 25-36).

Також, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи,12 червня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди житлового приміщення, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надала у користування ОСОБА_3 строком на 6 місяців житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 18-22).

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. вказаного договору орендар вносить орендну плату в розмірі 20 000,00 грн. з 12 по 15 число кожного місяця у вигляді передоплати на наступний місяць.

Також згідно п. 4.3. договору орендар вносить орендну плату в розмірі 20 000,00 грн. за останній місяць проживання.

21 червня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено угоду про розірвання договору найму житлового приміщення за згодою сторін, відповідно до умов якої сторони погодили, що договір оренди житлового приміщення від12 червня 2021 року припиняє свою дію з 22 червня 2021 року в зв`язку тим, що 20 червня 2021 року відбулося залиття орендованої квартири, що призвело до істотних змін умов проживання, суттєвого погіршення стану орендованої квартири, відключення водопостачання на невизначений термін (а.с. 23-24).

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 202 151,00 грн. При цьому, ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що відповідачем завдано позивачці матеріальну шкоду, у вигляді пошкодження належної їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , внаслідок її залиття 20 червня 2021 року, а тому з метою захисту порушеного права позивачки, відповідач має відшкодувати завдану їй шкоду.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, частина 2 вказаної статті передбачає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 04 серпня 2020 року у справі №925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

ОСОБА_2 , порушуючи перед судом питання щодо стягнення з відповідача на її користь матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, та обґрунтовуючи свої вимоги, посилалася на акт про залиття від 25 червня 2021 року, що складений і підписаний комісією ТОВ «Імпульс-Газ» у складі головного інженера Вілінської-Кордиш І.Ю., майстра технічної дільниці Свізінської В.С. та слюсаря Присяжнюка В.С .

Даним актом встановлено, що при обстеженні квартири АДРЕСА_1 , виявлено пошкодження: кімнати площею 17,3 кв.м. (стіни шпалери - до 4,5 кв.м., підлога паркет - до 7,5 кв.м.); коридора площею 13,0 кв.м. (стіни шпалери - 3,8 кв.м.); кухні площею 14,1 кв.м. (стеля водоемульсійне пофарбування до 0,3 кв.м.).Причиною залиття визначено порушення герметичності внутрішньоквартирної мережі гарячого водопостачання в межах ванної кімнати після запірної арматури, з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Заперечуючи проти позову, представник ОСОБА_1 посилався на те, що матеріали справи не містять доказів того, що подія залиття відбулась саме 20 червня 2021 року, доказів щодо дійсних причин залиття, зокрема, що винуватцем залиття виступає саме ОСОБА_1 , а також зазначав про те, що акт про причини та наслідки залиття складений не у відповідності до норм законодавства, а тому не може бути належним доказом на підтвердження заявлених позивачкою вимог.

Разом з тим, представник ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження того, що обставини, зафіксовані у вказаному акті, не відповідають дійсності, а також на підтвердження того, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося не з квартири ОСОБА_1 .

Посилання представника відповідача на те, що акт про залиття від 25 червня 2021 року є неналежним доказом, так як складений не КП «Комунальна компанія з обслуговування житловим фондом Шевченківського району м. Києва», а ТОВ «Імпульс-Газ», є безпідставними, оскільки ТОВ «Імпульс-Газ» мало повноваження на складання акту на підставі укладеного з КП «Комунальна компанія з обслуговування житловим фондом Шевченківського району м. Києва» договору № 339 від 27 жовтня 2020 року про надання послуг з комплексного обслуговування будинків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкових територій у будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону «Сирець» Шевченківського району м. Києва.

Крім того, невідповідність акту, затвердженій формі не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття, у разі доведеності факту залиття. При цьому, слід відмітити, що відповідачем оспорюється форма даного акту, а не його зміст із спростуванням причин його складення.

Тобто, вказаний акт є належним та допустимим доказом на підтвердження факту залиття квартири АДРЕСА_1 , що сталося 20 червня 2021 року внаслідок порушення герметичності внутрішньоквартирної мережі гарячого водопостачання в межах ванної кімнати після запірної арматури, з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 .

Також, як було встановлено судом,угодою про розірвання договору найму житлового приміщення від 21 червня 2021 року, укладеною між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було розірвано договір оренди житлового приміщення від 12 червня 2021 року, предметом якого була квартира АДРЕСА_1 , в зв`язку тим, що 20 червня 2021 року відбулося залиття орендованої квартири, що призвело до істотних змін умов проживання, суттєвого погіршення стану орендованої квартири, відключення водопостачання на невизначений термін.

Оскільки позивачкою ОСОБА_2 було доведено наявність шкоди, якої вона зазнала внаслідок залиття її квартири, яке відбулося з вини відповідача, що підтверджується належними і допустимими доказами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню упущена вигода у розмірі 120 000,00 грн., яку позивачка могла отримати за укладеним договором оренди від 12 червня 2021 року, а також матеріальна шкода, заподіяна майну позивачки внаслідок залиття її квартири.

При цьому, відповідачем не наведено жодних доказів на спростування заявленого позивачкою розміру упущеної вигоди. Тому, такі вимоги є обґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної майну позивачки ОСОБА_2 внаслідок залиття та яка підлягає стягненню з відповідача.

На підтвердження розміру завдання шкоди, ОСОБА_2 посилалась на звіт про експертну грошову оцінку невід`ємних поліпшень від 16 липня 2021 року, складеного спеціалістами ПП «Аспект», згідно якого вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , внаслідок її залиття становить 77 713,00 грн. (а.с. 25-36).

Згідно кошторисної вартості виконання робіт, наведеної у вказаному звіті, до вартості ремонтних робіт та матеріалів, необхідних для відновлення пошкодженої в наслідок залиття квартири, включено перелік робіт та матеріалів в приміщеннях квартири позивачки, пошкодження яких не було зафіксовано актом про залиття від 25 червня 2021 року. Зокрема, у вказаному звіті наведено перелік робіт і матеріалів, на загальну суму 19 488,00 грн., що необхідні для відновлення прихожої, площею 7,80 кв.м., санвузла, площею 4,80 кв.м., прихожої, площею 14,10 кв.м., які не вказані в акті про залиття від 25 червня 2021 року, як приміщення, які були пошкоджені.

Оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що здійснення ремонтних робіт у вказаних приміщеннях було необхідним для відновлення пошкодженої внаслідок залиття квартири, у суду першої інстанції були відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати такі витрати.

В зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 до 182 663,00 грн., з яких 120 000,00 грн. - упущена вигода у вигляді орендної плати, 1 500,00 грн. - вартість складеного ПП «Аспект» звіту про експертну грошову оцінку невід`ємних поліпшень від 16 липня 2021 року, та 61 163,00 грн. - вартість ремонтних робіт та матеріалів, необхідних для відновлення квартири позивачки.

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 грудня 2022 року підлягає зміні в частині визначення розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1 826,63 грн. у відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Трофімчука Віталія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 грудня 2022 року змінити в частині визначення розміру матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 182 663,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 826,63 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 липня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді