печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4804/22-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судового засідання - Ковалівській В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення прав власності на частку у нерухомому майні

ВСТАНОВИВ:

В січні 2022р. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовної заявою до ОСОБА_3 про припинення прав власності на частку у нерухомому майні .

Позовні вимоги обґрунтували тим, що вони разом з Відповідачем є співвласниками квартири у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 , в таких частках:

ОСОБА_1 - 1/2 частка квартири (28,55 кв.м.);

ОСОБА_4 - 5/12 частки квартири (23,79 кв.м);

ОСОБА_3 - 1/12 частка квартири (4,758 кв.м.)

Так як 1/12 частка Відповідача у спірній квартирі складає лише 4,758 кв. метри. від загальної площі, пропонували йому припинити його право власності на цю частку попередньо отримавши від кошти.Посилалися на те, що Відповідач має іншу квартиру АДРЕСА_2 . Просили припинити право власності Відповідача ОСОБА_3 на 1/12 частки у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом №8-1346 виданого 20.11.2015 року Державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Оліянчук С.С., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00, з виплатою іншими співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 грошової компенсації у сумі 167 267 грн.33 коп.. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_4 померла. 02.01.2023 року до суду було подано заяву про зміну предмету позову.Враховуючи наявність Спадкового договору від 09.11.2019 року, після смерті ОСОБА_4 її правонаступником у цьому спорі є ОСОБА_1 ,тому він є власником 11/12 частка квартири (52,34 кв.м.), відповідач - 1/12 частка квартири (4,758 кв. м.) Вартість 1/12 частки у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 , складає 173 483,58 грн. Позивачем було внесено 173 483,58 грн. на депозитний рахунок суду вказану суму , згідно квитанції 203486615 від 25.04.2023 року.Просить припинити право власності ОСОБА_3 (на 1/12 частки у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом №8- 1346 виданого 20.11.2015 року Державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Оліянчук С.С., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00, з виплатою іншим співвласником ОСОБА_1 грошової компенсації у сумі 173 483,58 грн .Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частки у трикімнатній квартирі АДРЕСА_3 .Стягнути з відповідача судовий збір, витрати на правову допомогу.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подавав заяви про відкладення розгляду справи до його повернення в Україну, вказував що спірна квартира є його єдиним житлом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ.

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких правових підстав, судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням з представником позивача.

Ухвалою суду від 11.08.2023р.відкрито провадження

Ухвалою суду від 27.04.2023р. призначено до розгляду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_1 , в таких частках були ОСОБА_1 - 1/2 частка квартири (28,55 кв.м.); ОСОБА_4 - 5/12 частки квартири (23,79 кв.м);

ОСОБА_3 - 1/12 частка квартири (4,758 кв.м.)

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. 09.11.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено спадковий договір за яким ОСОБА_4 передає свою частку 5/12 частки квартири (23,79 кв.м) ОСОБА_1 .

Враховуючи наявність Спадкового договору від 09.11.2019 року, після смерті ОСОБА_4 її правонаступником у цьому спорі є ОСОБА_1 ,тому він є власником

-11/12 частки квартири (52,34 кв.м.), а відповідач - 1/12 частки квартири (4,758 кв. м.), яка зареєстрована на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом №8- 1346 виданого 20.11.2015 року Державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Оліянчук С.С., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00,

Позивачем було внесено 173 483,58 грн. на депозитний рахунок суду , згідно квитанції 203486615 від 25.04.2023 року.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16, та неодноразово підтриманій Верховним Судом.

У постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.

Аналогічні висновки щодо застосування норм статті 365 ЦК України викладено також у постановах Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 343/2271/16-ц (провадження № 61-32св19), від 18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15-ц (провадження № 61-33924св18), від 14 квітня 2021 року у справі № 344/120/16-ц (провадження № 61-22129св19), від 17 травня 2021 року у справі № 183/4432/16-ц (провадження № 61-385св21), від 22 вересня 2021 року у справі № 289/398/16, провадження № 61-16865св20) та інших.

Як зазначено в постановах Верховного суду від 07.02.2019 року у справі №686/17974/17, від 18.07.2019 року у справі №210/2236/15-ц, при вирішенні справ про припинення права на частку у спільному майні в частині не завдання шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї суди насамперед зобов`язані дослідити наявність у відповідача іншого житла. У разі відсутності такого житла позбавлення особи права на частку у спільному майні, яке є єдиним зареєстрованим за ним житлом, буде розцінюватися як завдання шкоди його інтересам та інтересам членам його сім`ї.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши подані позивачем докази, суд дійшов висновку про відсутність визначених у статті 365 ЦК України підстав для припинення права власності ОСОБА_3 на частку у спірному об`єкті нерухомого майна, крім того, таке припинення права спільної часткової власності завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки ОСОБА_1 не надав суду доказів неможливості спільного користування спірною квартирою, а також доказів того, що припинення права відповідача на його частку не завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника.

При цьому доказів наявності у ОСОБА_3 іншого належного йому на праві власності житла, крім 1/12 частки спірної квартири, матеріали справи не містять, тоді як позбавлення його на цю частку буде суперечити статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, позивачем не доведено неможливості спільного проживання в квартирі за встановлених судом обставин.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 428/7432/20; провадження № 61-14727 св 21.

Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, виходячи з вимог розумності та справедливості суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 317,319, 365 ЦК України, ст. ст. 2, 4-5, 76-81, 89 , 141, 258, 259, 263-265, 352 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення прав власності на частку у нерухомому майні.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту до Київського апеляційного суду .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

позивач 1: ОСОБА_1 : адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_5

відповідач: ОСОБА_3 : АДРЕСА_5

Суддя Остапчук Т.В.