Провадження № 2-з/686/183/23
УХВАЛА

про забезпечення доказів

28 липня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі судді Колієва С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України (м. Київ) про оспорювання батьківства, -

встановив:

26 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України (м. Київ), в якому просив визнати, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є біологічним батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; виключити із актового запису про народження малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як про батька; видати нові Свідоцтва про народження малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з вказаним позовом ОСОБА_1 подана заява, в якій останній просив забезпечити докази у поданому ним позові шляхом проведення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи ДНК з метою визначення кровного споріднення між ОСОБА_3 та народженими ОСОБА_2 . 07.12.2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Заяву про забезпечення доказів обґрунтовує тим, що дана справа пов`язана з вирішенням спору щодо кровного споріднення між ОСОБА_3 та народженими ОСОБА_2 . 07.12.2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . З метою об`єктивного та повного дослідження всіх обставин на які посилається позивач, просить призначити проведення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи ДНК.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення доказів, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є, допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Тобто процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати (зберегти) ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення (потрібні) для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

ОСОБА_1 не наведено жодних обставин, які б свідчили що вказаний спосіб доказування (проведення у справі експертизи) може бути втрачений або стане згодом неможливим чи утрудненим. За таких обставин суд приходить до переконання, що достатніх підстав для забезпечення доказів шляхом призначення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи ДНК в порядку передбаченому параграфом 8 Глави 5 ЦПК України, до відкриття провадження по справі не має.

За таких обставин суд вважає, що подана заява про забезпечення доказів є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12,116,118,258-261,353 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.А.Колієв