Ухвала

Іменем України

31 липня 2023 року

м. Київ

справа № 369/8066/22

провадження № 61-10808ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Моргун Дмитро Миколайович, на ухвали Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, треті особи: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Моргуна Д. М. про призначення судової автотоварознавчої експертизи у вказаній вище справі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Моргуна Дмитра Миколайовича про витребування доказів у вказаній вище справі.

Не погодившись із зазначеними ухвалами, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Моргун Д. М., 11 квітня 2023 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Моргуном Д. М., в частині оскарження ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи у вказаній справі повернуто особі, що її подала.

Судове рішення мотивовано тим, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи відповідно до статті 353 ЦПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Моргуном Д. М., в частині оскарження ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів у вказаній справі повернуто особі, що її подала.

Судове рішення мотивовано тим, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів відповідно до статті 353 ЦПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

18 липня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Моргуна Д. М. через засоби поштового зв`язку подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати зазначені вище ухвали Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Касаційну скаргу заявник обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права.

Підставою касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року про повернення ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів у вказаній справі представник заявника вказує неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 522/23110/17 (провадження № 61-8св21).

Підставою касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року про повернення ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи представник заявника вказує неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 571/1541/21 (провадження № 61-6809св22).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження (частина шоста статті 394 ЦПК України).

Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Моргун Д. М., навказані ухвали Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року, виходячи з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо:

1) відмови у видачі судового наказу; 2) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову; 4) скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову; 5) зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення; 6) повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) відмови у відкритті провадження у справі; 9) передачі справи на розгляд іншого суду; 10) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 11) затвердження мирової угоди; 12) призначення експертизи; 13) визначення розміру судових витрат; 14) зупинення провадження у справі; 15) закриття провадження у справі; 16) залишення позову (заяви) без розгляду; 17) окрема ухвала; 18) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 19) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 20) відмови ухвалити додаткове рішення; 21) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 22) повернення заяви про перегляд заочного рішення; 23) відмови у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 24) поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 25) виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню; 26) відстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення; 27) розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця; 28) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 29) повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення; 30) звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 31) тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 31-1) скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 32) визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 33) тимчасового влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу; 34) оголошення розшуку відповідача (боржника) або дитини; 35) примусового проникнення до житла; 36) звільнення (призначення) опікуна чи піклувальника;

37) відмови у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; 38) повернення заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; 39) повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу; 40) залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 41) відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні.

Даний перелік є вичерпним і додаткового тлумачення не потребує.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів.

Водночас у цьому переліку відсутня ухвала про витребування доказів у розумінні статті 84 ЦПК України та про відмову у витребуванні доказів.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 520/14132/18 (провадження № 61-13531сво21) дійшов висновків, що «законодавець розмежовує ухвали суду першої інстанції про витребування доказів та про забезпечення доказів. Якщо подається клопотання про забезпечення доказів шляхом їх витребування, тобто, за наявності підстав для забезпечення доказів та сплати судового збору за подання заяви про забезпечення доказів, то ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні такого клопотання може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі пункту 2 частини першої статті 353 ЦПК України. Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів у переліку, визначеному пунктом 2 частини першої статті 353 ЦПК України, відсутня. Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки, з урахуванням стадії розгляду справи, особа, яка подає апеляційну скаргу, не позбавлена можливості поновити свої права в інший спосіб - шляхом оскарження в апеляційному порядку такої ухвали разом із рішенням суду першої інстанції».

Крім того, відповідно до пункту 12 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи.

Водночас у цьому переліку відсутня ухвала про відмову в призначенні експертизи.

У відповідності по пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції.

При таких обставинах касаційний суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що оскаржувані ухвали суду першої інстанції про відмову у витребуванні доказів та про відмову у призначенні судової експертизи до переліку ухвал, які оскаржуються окремо від рішення суду і передбачені частиною першою статті 353 ЦПК України, не входять, а тому апеляційні скарги на них підлягають поверненню.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, яка за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Аналогічні правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції викладено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).

З огляду на викладене, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Моргун Д. М., оскаржила до апеляційного суду ухвали, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, тому висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для повернення апеляційної скарги відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства.

Посилання заявника на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 522/23110/17 (провадження № 61-8св21) та від 23 листопада 2022 року у справі № 571/1541/21 (провадження № 61-6809св22), відхиляються касаційним судом, оскільки встановлені судами у вказаних справах обставини не є подібними правовідносинам, які виникли між сторонами у справі № 369/8066/22.

За таких обставин наявність підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційним судом спростовується.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник -адвокат Моргун Д. М., на ухвали Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Оскільки оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, ухваленими з додержанням норм процесуального права і підстави для їх скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Моргун Д. М., на ухвали Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Моргун Дмитро Миколайович, на ухвали Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої представником - адвокатом Моргуном Дмитром Миколайовиче на ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року про відмову у призначенні судової експертизи та про відмову у витребуванні доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, треті особи: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов