Провадження № 2/554/4071/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН ЕМ У КР АЇ НИ

(З А О Ч Н Е)

17 липня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент реєстрації місця проживання Харківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_3 , визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент реєстрації місця проживання Харківської міської ради, про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 02.03.2002 р., посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори. В даній квартирі зареєстровані він та його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що шлюб з матір`ю ОСОБА_4 ОСОБА_5 було розірвано 23.12.2009 р. Відповідачка ОСОБА_4 у вказаній квартирі не проживає з липня 2012 р. по теперішній час, її речей у квартирі немає, житлову прощу вона залишила добровільно. Позивач вказує, що відповідачка квартирою не цікавиться, участі в оплаті за квартиру не приймає. ОСОБА_2 зазначив, що з відповідачкою ніяких відносин не підтримує, наскільки йому відомо вона разом з матір`ю у 2012 році виїхали за межі країни. Позивач зазначив, що реєстрація відповідачки у вказаній квартирі перешкоджає реалізації його права в користуванні та розпорядженні його майном, тому звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

06 грудня 2021 року від третьої особи Департаменту реєстрації Харківської міської ради до Московського районного суду м. Харкова надійшли пояснення, у яких зазначено, що як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, а саме договору дарування квартири АДРЕСА_1 її власником є позивач ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_2 , як власник житла, має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд (а.с.33).

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 « Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу передано за підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2023 року цивільну справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження , призначено підготовче засідання.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2023 року закрито підготовче провадження в справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити з наведених в позовній заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_3 повторно у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи (а.с.58,86,88-91), про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа Департамент реєстрації місця проживання Харківської міської ради, будучи належним чином повідомленою про час , дату та місце розгляду справи (а.с. 73, 91), в судове засідання свого представника не направив, про причину його неявки суд не повідомлено.

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії договору дарування АЕІ №224185 від 02.03.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори Тимофієвою Т.О., ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12).

З копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виданого КП «Харківськке міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що власником квартири є ОСОБА_2 (а.с.14-16).

За адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданою Департаментом реєстрації Харківської міської ради 19.10.2021(а.с.17).

Відповідно до повідомлення № 19537/210705 від 25.10.2021 року виданого КП «Жилкомсервіс» вбачається, що звернень ОСОБА_3 із заявами про перешкоджання їй в проживанні за адресою АДРЕСА_2 за період з липня 2012 р. по теперішній час на підприємство не надходило (а.с.19).

З копії повідомлення заступника начальника Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області від 27.10.2021 р. вбачається, що за період з 01.01.2016 р. по 26.10.2021 р. ОСОБА_3 із заявами про перешкоджання їй в проживанні за адресою АДРЕСА_2 до Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області не зверталась (а.с.20).

З Акту від 18.11.2020 р. складеного ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_3 , 1996 р.н., зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 за місцем реєстрації не проживає з липня 2012 р. по теперішній час, її речі в квартирі відсутні (а.с.21).

З копій квитанцій про оплату комунальних послуг за адресою АДРЕСА_2 вбачається, що рахунки за комунальні послуги за вказаною адресою оплачує ОСОБА_2 (а.с.22-24).

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що слідує зі змісту ст. 391 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Конституцією України у ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів№2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника, місце його реєстрації та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставісудового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки ОСОБА_3 за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з липня 2012 року, власних речей не зберігає, що підтверджено зібраними по справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 908 грн. (а.с.16).

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.150 ЖК України, ст. 16, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 81, 141, 223, 229, 247, 263,265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа Департамент реєстрації місця проживання Харківської міської ради, місце знаходження: 61003 м.Харків, майдан Павлівський,4, .

Повне рішення складено 21 липня 2023 року.

Суддя Л.І.Савченко