Справа №: 343/1036/23
Провадження №: 2/0343/339/23
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І.М.,

з участю: секретарів судового засідання Максимович В.Р., Оленяк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/1036/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 адвоката Комарницького Е.Г.,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 30.08.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано Франківській області, актовий запис №204;

- малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати разом з ним;

- стягувати щомісячно з відповідачки на його користь аліменти, на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі. За період перебування у шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя у них з відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, що почало призводити до суперечок та сварок. Спроби примиритись не дали бажаного результату. На даний момент вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідачка взагалі не повідомляє де вона знаходиться. Їхні сім`я розпалась, а шлюб носить формальний характер.

Після фактичного припинення шлюбних відносин, син ОСОБА_3 , залишився проживати разом з ним та перебуває на його повному утриманні і вихованні.

Таким чином, з урахуванням особливого характеру відносин, які склались між ними, враховуючи те, що вони не підтримують подружніх відносин, зважаючи на негативний вплив конфліктних відносин на розвиток і виховання дитини, просить шлюб між ними розірвати і залишити малолітнього сина ОСОБА_3 проживати разом з ним.

Строк на примирення просить не надавати.

Окрім цього, оскільки відповідачка є здоровою особою працездатного віку, інших утриманців не має, може і зобов`язана допомагати їхній спільній дитині матеріально, а тому просить стягувати з неї на його користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Комарницький Е.Г. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, хоча про місце, дату і час проведення такого повідомлялась у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду подала заяву (а.с. 21), в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

02 травня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

Ухвалою суду 30.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідачка ОСОБА_2 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та визнання позову в повному обсязі.

Частиною 1 статті 206 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання відповідачкою позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.08.2014 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано Франківській області (а.с. 11).

За час спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.01.2015 (а.с. 12).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2023/003086896 від 19.04.2023 (а.с. 13), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачкою, які вони враховуючи наявність малолітньої дитини не можуть вирішити в позасудовому порядку та щодо участі відповідачки в утриманні сина.

ІV. Оцінка суду:

заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи визнання позову відповідачкою, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задовольнити з таких підстав.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні відносини, позивач не бажає зберегти сім`ю, відповідачка з цього приводу заперечень не висловила, позов визнала, спору між сторонами щодо місця проживання дитини немає, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітню дитину залишити проживати з позивачем.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки аліментів, суд вважає за потрібне зазначити таке.

Згідно із ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правилами, передбаченими ст. 180-184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того, одружені вони, чи їх шлюб розірвано.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінюючи положення ст. 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В той же час, поняття «мінімум» визначає крайню межу, а ч. 2 ст. 182 СК України зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

В даному контексті суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально-виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.11.2020 у справі № 523/2927/18.

Суд вважає доведеними доводи позивача про те, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ним. Відповідачка повинна брати участь в забезпеченні сина всім необхідним, однак не робить цього, тому він просить стягувати з неї аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини, визначивши їх у частці від її частки заробітку (доходу).

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України та приходить переконання, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення дитиною повноліття, що відповідає положенням ст. 183 СК України.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

V. Розподіл судових витрат:

беручи до уваги те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., від попередньої сплати якого позивач звільнений.

На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114, 160, 180, 181, 182, 183, 184 СК України, керуючись ст. 206, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 30.08.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано Франківській області, актовий запис №204 розірвати.

Малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з батьком ОСОБА_1 .

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 01 травня 2023 року і проводити до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний зміст рішення суду складено 27 липня 2023 року.

Суддя: І.М.Андрусів