27.07.2023 Єдиний унікальний номер 205/3433/23
Справа № 205/3433/23
Провадження № 2/205/1697/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федотової В.М., за участю секретаря судового засідання Глух Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернувся до АТ «ОТП Банк», у зв`язку з чим підписав анкету - заяву на підставі якої між сторонами було укладено кредитний договір № від 13.02.2019 року. На підставі вказаного договору банк надає позичальнику кредит на загальну суму 3 249,00 грн. на придбання товару, а позичальник отримує його на умовах, передбачений Кредитним договором. Банком було відкрито відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 , валюта гривня та надано електронний платіжний засіб, тобто картку. Відповідач, підписавши особисто анкету заяву, безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом із правилами користування карткою, тарифами, графіком платежів та паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Реальна річна процентна ставка складає 46,46%. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом на 21.12.2022 року має заборгованість у розмірі 34 285,65 грн., з яких: 15 256,85 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1 830,71 грн. заборгованість за відсотками; 8 943,15 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 254,94 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Далі зазначає, що 16.08.2021 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит на загальну суму 33 536,00 грн. на споживчі цілі, а позичальник отримує його на умовах, передбачений Кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом на 13.12.2022 року має заборгованість у розмірі 36 065,78 грн., з яких: 26 880,74 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6 363,00 грн. заборгованість за відсотками; 2 822,04 грн. заборгованість за комісією за розрахункове обслуговування. Представник позивача звертався із досудовою вимогою до відповідача з метою врегулювання спору, однак заборгованість відповідачем погашена не була, для мирного врегулювання спору відповідач до банку не звертався.

Представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № від 13.02.2019 року у розмірі 34 285,65 грн., за кредитним договором № від 16.08.2021 року у розмірі 36 065,78 грн., а також витрати з оплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі та призначено судове засідання.

Представник позивача АТ «ОТП Банк» разом з позовною заявою надав суду клопотання у якому просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без фіксування судового засідання технічними засобами, позовні вимоги не визнав та пояснив, що з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України він втратив роботу, нову знайти складно, на теперішній час сплатити кредит можливість відсутня. Також зазначив, що за час співпраці з банком загальна сума витрат зроблених ним значно перевищує тіло кредиту.

Суд звертає увагу, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 13.02.2019 року відповідач ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернувся до АТ «ОТП Банк», у зв`язку з чим підписав анкету - заяву на отримання кредиту (а.с. 49), відповідно до умов якої відповідач підтвердив, що він ознайомлений з тарифами банку, а також приєднується до договору про порядок підписання правочинів, зміст якого йому повністю зрозумілий та з яким він повністю погоджується (а.с. 49).

Відповідач ОСОБА_1 , підписавши особисто анкету-заяву, безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом із правилами користування карткою, тарифами, графіком платежів та паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг.

На підставі вищевказаної анкети-заяви між сторонами було укладено кредитний договір № від 13.02.2019 року (45).

На підставі вказаного договору банк надає позичальнику кредит на загальну суму 3 249,00 грн. на придбання товару, а позичальник отримує його на умовах, передбачений Кредитним договором. Банком було відкрито відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 , валюта гривня та надано електронний платіжний засіб, тобто картку, процентна ставка складає 5% на місяць (а.с. 45).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідача під підпис було також ознайомлено із Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № від 13.02.2019 року, тобто із графіком платежів та розрахунком вартості кредиту (а.с. 46).

Відповідачем ОСОБА_1 13.02.2019 року також було підписано орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с. 48)., а також паспорт споживчого кредиту (а.с. 47), у якому сторони погодили відповідальність за прострочення або не виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, розмір пені та штрафу.

Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 21.12.2022 року складає 34 285,65 грн., з яких: 15 256,85 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1 830,71 грн. заборгованість за відсотками; 8 943,15 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 254,94 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 13-23).

Відповідно до довідки про наявність заборгованості від 21.12.2022 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № від 13.02.2019 року складає 34 285,65 грн., з яких: 15 256,85 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1 830,71 грн. заборгованість за відсотками; 8 943,15 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 254,94 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 25).

Матеріалами справи підтверджено, що 13.08.2021 року відповідач ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернувся до АТ «ОТП Банк», у зв`язку з чим підписав анкету - заяву на отримання кредиту (а.с. 67), відповідно до умов якої відповідач підтвердив, що він ознайомлений з тарифами банку, а також приєднується до договору про порядок підписання правочинів, зміст якого йому повністю зрозумілий та з яким він повністю погоджується (а.с. 67).

Відповідач ОСОБА_1 , підписавши особисто анкету-заяву, безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом із правилами користування карткою, тарифами, графіком платежів та паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг.

На підставі вищевказаної анкети-заяви між сторонами було укладено кредитний договір № від 16.08.2021 року (64-65).

На підставі вказаного договору банк надає позичальнику кредит на загальну суму 33 536,00 грн. на споживчі цілі, а позичальник отримує його на умовах, передбачений Кредитним договором, процентна ставка складає 28,80% річних, комісія за управління кредитом 0,85% від суми кредиту (а.с. 64.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідача під підпис було також ознайомлено із графіком платежів та розрахунком вартості кредиту (а.с. 66).

Відповідачем ОСОБА_1 16.08.2021 року також було підписано орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с. 69)., а також паспорт споживчого кредиту (а.с. 68), у якому сторони погодили відповідальність за прострочення або не виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, розмір пені та штрафу.

Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 13.12.2022 року складає 36 065,78 грн., з яких: 26 880,74 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6 363,00 грн. заборгованість за відсотками; 2 822,04 грн. заборгованість за комісією за розрахункове обслуговування (а.с. 24).

Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121-III (далі - Закон).

Відповідно до статті 2 Закону, банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

Згідно із статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 26-44), відповідач користувався кредитними коштами, наданими банком, частково сплачував заборгованість за кредитними договороми.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону.

Положеннями ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. У статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Положеннями ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку.

Також, суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем основної суми заборгованості за кредитними договорами, які містяться в позовній заяві та письмовому розрахунку до позову.

Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості, повне або часткове погашення заборгованості за кредитними договорами.

Як роз`яснено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050,1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, а також те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, у повному обсязі доведеними з його боку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь АТ ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № від 13.02.2019 року у розмірі 34 285,65 грн. та за кредитним договором № від 16.08.2021 року у розмірі 36 065,78 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені останнім та документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 2 684,00 грн. (а.с. 12).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549, 599, 610, 612, 614, 615, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Жилянська, 43) заборгованість за кредитним договором № від 13.02.2019 року станом на 21.12.2022 року в розмірі 34 285,65 грн. (тридцять чотири тисячі двісті вісімдесят п`ять) гривень 65 копійок, з яких: 15 256,85 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1 830,71 грн. заборгованість за відсотками; 8 943,15 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 254,94 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Жилянська, 43) заборгованість за кредитним договором № від 16.08.2021 року станом на 13.12.2022 року в розмірі 36 065,78 грн. (тридцять шість тисяч шістдесят п`ять) гривень 78 копійок, з яких: 26 880,74 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6 363,00 грн. заборгованість за відсотками; 2 822,04 грн. заборгованість за комісією за розрахункове обслуговування.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Жилянська, 43) витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя Федотова В.М.