Справа № 357/1843/23
Провадження № 2/357/1087/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Нізовій А. Р.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ;

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - Степашкіної В.В. ,

представника третьої особи - Цимбал Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 міста Біла Церква за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Фурсівської сільської ради про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позов до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Фурсівської сільської ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини.

03 вересня 2021 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного життя сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через постійні непорозуміння та сварки спільне життя з відповідачем не склалося, починаючи з травня 2022 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинено.

09 січня 2023 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини та коштів на особисте утримання позивача.

Дитина проживає разом з матір`ю, яка повністю опікуюся її потребами, в повній мірі виконую свої обов`язки як мами, переймається життям, здоров`ям та належним вихованням свого сина, ніколи не перешкоджала та не маю наміру перешкоджати відповідачу у спілкуванні з сином.

Будинок, де проживають мати з сином, належить на праві власності матері позивачки, де є обов`язкова частка ОСОБА_1 . В даному будинку позивач з сином мають окрему простору кімнату. Дитина забезпечена в необхідній кількості одягом, взуттям, продуктами харчування, іграшками, та іншими необхідними речами відповідно до свого віку.

З метою забезпечення саме інтересів дитини, враховуючи постійне непорозуміння з відповідачем ОСОБА_3 , відсутність з відповідачем чіткої домовленості щодо місця проживання сина, враховуючи вік та потреби, тим паче що дитина ще перебуває й на грудному вигодуванні, позивач вимушена звернутися до суду та просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також просила встановити графік побачень батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 22 березня 2023 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 квітня 2023 року. (а.с.39-40)

Сторони в підготовче засідання, призначене на 13 квітня 2023 року, не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності , позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини підтримала, в частині встановлення графіку побачень батька з дитиною просила залишити без розгляду.(а.с.46)

Відповідач направив до суду заяву про відкладення розгляду справи. (а.с.43)

Ухвалою суду від 13 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визначення місця проживання дитини та встановлення способу участі батька у вихованні дитини в частині позовних вимог про встановлення графіку побачень батька ОСОБА_3 із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишено без розгляду. Також, витребувано у третьої особи - органу опіки та піклування Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області висновок про доцільність/недоцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , із матір`ю ОСОБА_1 та відкладено підготовче засідання до 03 травня 2023 року. (а.с. 50-52)

17 квітня 2023 року судом отримано відзив на позовну заяву з додатками. У відзиві відповідач зазначив, що спору щодо місця проживання їхньої спільної дитини між сторонами не існує, всі обставини зазначені позивачем є вигаданими та недостовірними, та є такими, що не відповідають дійсності і спрямовані лише на те, щоб принизити його. (а.с.60-72)

В підготовчому засіданні 03 травня 2023 року представник позивача підтримала позовні вимоги, відповідач просив відмовити у задоволенні позову, представник третьої особи просив оголосити перерву в підготовчому засіданні для підготовки висновку про визначення місця проживання дитини. Заслухавши думку сторін, суд на місці ухвалив оголосити перерву в підготовчому засіданні до 29 травня 2023 року. (а.с. 79-81)

В підготовчому засіданні, яке відбулося 29 травня 2023 року, судом були вирішені заяви та клопотання учасників справи та постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 липня 2023 року.(а.с.101-102)

. Задоволено клопотання представника третьої особи та долучено до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування Фурсівської сільської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 . Задоволено клопотання відповідача, яке надійшло до суд 29.05.2023 року, та долучено до матеріалів копію заяви до Голови Фурсівської ОТГ Білоцерківського району Київської області, фото копію витягу з ЄРДР № 0002150 та копію протоколу про адміністративне правопорушення. Задоволено клопотання позивача та долучено до матеріалів справи копію акта про відвідування сім`ї/особи, копію огляду педіатра, копію акта проведення оцінки рівня безпеки дитини.

В судовому засіданні, яке відбулося 19 липня 2023 року, судом були вирішенні клопотання та заслухані пояснення учасників справи.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надали пояснення, наполягали на задоволенні позову.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення та просив відмовити у задоволенні позову.

Представники третіх осіб в судовому засіданні надали пояснення та при вирішенні справи покладалися на розсуд суду.

Так, судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

Сторони 03 вересня 2021 року зареєстрували шлюб у Білоцерківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1192. (а.с.10)

Від спільного життя сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . (а.с.11)

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суд Київської області від 09.01.2023 року було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на особисте утримання. (а.с. 12-17)

Дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Фурсівською сільською радою Пищиківського старостинського округу №3 від 13.02.2023 року за № 48/02-35 та не заперечується сторонами . (а.с.18)

Згідно Актів обстеження умов проживання, складених посадовими особами служби у справах дітей та сім`ї Фурсівської сільської ради від 19.10.2022, 22.12.2022 та 28.12.2022 року, у будинку де проживають та зареєстровані позивач з дитиною створені належні умови для розвитку, виховання та життя дитини. Стосунки доброзичливі, в родині панує турбота, факту не належних умов проживання малолітньої дитини не виявлено. (а.с.20-22)

Рішенням Виконавчого комітету Фурсівської сільської ради № 492 від 31.01.2023 року було затверджено висновок органу опіки та піклування щодо встановлення порядку участі батька, ОСОБА_3 , у вихованні його малолітнього сина , ОСОБА_5 . (а.с. 29)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Фурсівської сільської ради

про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Фурсівської сільської ради №557 від 25.04.2023 року, обоє батьків не мають шкідливих звичок, мають самостійний дохід та в помешканні кожного створені належні умови для проживання і виховання їх малолітнього сина. Орган опіки Фурсівської сільської ради у прийнятті рішення щодо спору про визначення місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_5 , повністю довіряє суду та на його розсуд. (а.с. 90)

Відповідно до огляду педіатра, загальний стан ОСОБА_5 є задовільний. (а.с.92)

Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, ОСОБА_5 , рівень безпеки дитини задовільний та відсутня необхідність у подальших діях.(а.с.93-96)

Відповідно до довідки та характеристики від 05.06.2023 року, виданих на ім`я ОСОБА_1 , остання працює в комунальній установі Білоцерківської міської ради «Білоцерківському центрі комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Шанс» на посаді вихователя з 18.09.2017 року та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 05.04.2022 р. по 28.01.2025 р. За час роботи зарекомендувала себе як відповідальний спеціаліст, дотримується педагогічної етики, користується повагою серед колег та вихованців. (а.с.130-131)

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2023 року шлюб між сторонами було розірвано. В задоволенні позову щодо визначення місця проживання дитини з батьком відмовлено. (а.с.140-148)

Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.

Відповідно до ч.4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з ч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Як убачається з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Частиною першою ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У частині першій ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною першою статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Кожна сторона, згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, відповідно до частини першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Визначаючи місце проживання дитини, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме інтересам дитини. При винесенні даного рішення судом враховується малолітній вік дитини, її фактичне проживання на даний час із матір`ю, а також участь матері у житті дитини.

При цьому суд виходить з того, що поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати й неформального значення.

А тому, суд не погоджується із доводами Відповідача про відсутність між сторонами спору щодо місця проживання дитини, оскільки останнній проти задоволення позову заперечує. Таким чином, можливо зробити висновок про те, що між сторонами залишилося неврегульованим питання щодо місця проживання дитини, а наведена позиція Відповідача є його правовою позицією, направленою на те, щоб схилити суд до відмови у задоволенні позову.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що проживання дитини з матір`ю буде відповідати інтересам дитини. Наявні всі правові підстави для задоволення позову.

Крім того, суд зауважує, що батько дитини при цьому не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами доказів.

При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст..ст 7, 19, 141, 157, 160 СК України, Законом України «Про охорону дитинства» суд,-

У Х В А Л И В :

Позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Фурсівської сільської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Б. І. Кошель