КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 759/4199/20 Головуючий у суді першої інстанції - Кириленко Т.В.
Номер провадження № 22-ц/824/4697/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київводоканал», третя особа Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про захист прав споживачів шляхом припинення використання виконавцем послуг своїх цивільних прав з метою зловживання монопольним становищем на ринку, відновлення становища, яке існувало до порушення виконавцем послуг прав споживачів і примусове виконання виконавцем послуг своїх обов`язків в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ПрАТ «Київводоканал»про захист прав споживачів шляхом припинення використання виконавцем послуг своїх цивільних прав з метою зловживання монопольним становищем на ринку, відновлення становища, яке існувало до порушення виконавцем послуг прав споживачів і примусове виконання виконавцем послуг своїх обов`язків в натурі, в якому, з урахуванням письмових пояснень просили суд зобов`язати ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» зменшити ціну послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 на 483,67 грн.; зобов`язати ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» зменшити ціну послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) по особовому рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 на 1030,55 грн.; витребувати від ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 відремонтований і повірений квартирний лічильник холодної води КВ-1,5 під №073730; витребувати від ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_2 відремонтований і повірений квартирний лічильник холодної води КВ-1,5 під № 013297; зобов`язати ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» припинити зловживання цивільними правами по відношенню до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в умовах його монопольного (домінуючого) становища на ринку послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) і відсутності конкуренції на цьому ринку.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , а позивач ОСОБА_2 - власником квартири АДРЕСА_2 .

Вказували, що 13 грудня 2016 року між ПрАТ «АК «Київводоканал» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено протоколи узгодження розбіжностей.

В той же день, 13 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір № 0867889 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за адресою: АДРЕСА_2 .

Та в подальшому, 22 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено договір № 0820310 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі зазначали, що після укладання цих договорів у них виник необґрунтований борг у розмірі 535,39 грн. у ОСОБА_1 та 1035,55 грн. у ОСОБА_2 , які вони просять виключити при здійсненні перерахунку заборгованості.

Крім того позивач, ОСОБА_1 стверджує, що відповідачем при розрахунку заборгованості не було враховано факту наявності у нього пільги, як у ветерана військової служби.

Також позивачі зазначали, що службові особи відповідача здійснили демонтування у них квартирних лічильників холодної води, та змонтувавши нові лічильники не повернули їм старі, які є їх власністю.

Разом з тим, позивачі стверджували, що відповідач, використовуючи свій статус природної монополії та домінуюче положення на ринку послуг зловживає своїми цивільними правами під час надання послуг із централізованого постачання холодної води та водовідведення.

В подальшому, у травні 2020 року позивач ОСОБА_1 зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача на його користь 483, 67 грн., які безпідставно утримані відповідачем з його рахунку в АТ «Ощадбанк» та спрямовані на оплату інших послуг (а.с. 116-118).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 453, 75 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , подали апеляційну скаргу, в якій вказує, що саме на відповідача, як природного монополіста та особу публічного права покладено обов`язок доказування у даній справі.

Апелянт-1 вважає розрахунок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на його користь лише 453,75 грн. (483,67 грн. - 29,92 грн.) неспроможним та вважає, що на його користь з відповідача треба стягнути грошову суму у розмірі 490,06 грн.

Вказує, що відповідачу слід залишити 5,37 грн. оплати позивача-1 у січні 2020 року, а також 6,39 грн. оплати для позивача-1 за січень 2020 року, а 490,06 грн. корегування за рахунок пільг, нарахованих третьою особою, слід стягнути на користь позивача-1.

Апелянт зазначає, що при відмові позивачу-2 у задоволенні позовної вимоги про зменшення ціни за послуги відповідача судом не було враховано наявності та надано належної оцінки існування двох особових рахунків ОСОБА_2 .

Звертає увагу, що у довідках відповідач повідомляє, що у ОСОБА_2 немає боргу за особовим рахунком № НОМЕР_3 , проте у позові йдеться про особовий рахунок № НОМЕР_2 , який було відкрито позивачу-2 на підставі письмового договору, про існування якого випадково дізнався у 2018 році позивач-1, який є представником позивача-2, під час огляду офіційного веб-сайту відповідача, на якому ним була розміщена інформація з переліком боржників.

Таким чином, апелянт-1 вважає, що апеляційний суд повинен скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення про зобов`язання відповідача зменшити ціну послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення по особовому рахунку позивача-2, а саме по рахунку № НОМЕР_2 на 1030,55 грн.

Мотивуючи незаконність та необґрунтованість відмови у задоволенні вимоги про витребування у відповідача відремонтованих і повірених квартирних лічильників холодної води, апелянт вказує, що зокрема, після демонтажу старих і монтажу нових квартирних лічильників води службова особа відповідача, в разі передачі позивачам старих квартирних лічильників води, повинна була в актах про монтаж заповнити строку, наприкінці якої позивачі повинні були підписатися, наступного змісту:

«Засіб вимірювальної техніки (тип та зав. №) (обов`язково) з довідкою про непридатність отримав (підпис)».

Відтак, про неотримання старих, демонтованих лічильників свідчить незаповнення вказаної строки в акті від 03 березня 2017 року, а відповідачем не спростовано даного твердження, зокрема, не було допитано працівника відповідача, слюсаря, який проводив демонтаж, оскільки судом не було забезпечено привід даного свідка.

Наполягаючи на монопольному становищі відповідача та порушенні прав позивачів, в апеляційній скарзі позивачі просять змінити рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року, а саме, замість стягнення з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 453, 75 грн., стягнути 490, 06 грн.

Скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у зобов`язанні ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» зменшити ціну послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) по особовому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_2 на 1030, 55 грн. та ухвалити нове рішення про задоволення цієї вимоги.

Скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у витребуванні з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відремонтованих і повірених квартирних лічильників води КВ-1.,5 з № 073730 та № 013297 відповідно, та ухвалити нове рішення про їх витребування або про відшкодування їхньої ринкової вартості на дату ухвалення цього рішення.

Скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року в частині відмови у зобов`язанні ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» припинити зловживання цивільними правами по відношенню до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в умовах його монопольного (домінуючого) становища на ринку послуг та ухвалити нове рішення про задоволення цієї вимоги.

09 січня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ПрАТ АТ «Київводоканал» - Карандюка Ю.О., у якому останній вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити їх без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Так, представник відповідача вважає вимоги про витребування відремонтованих і повірених квартирних лічильників холодної води надуманими, безпідставними, необґрунтованими та такими, що побудовані на припущеннях самих позивачів, адже такі обставини не підтверджені жодним доказом. Демонтовані квартирні прилади обліку на повірку чи ремонт не надавались, а наданими актами про демонтаж та монтаж засобів вимірювальної техніки підтверджується лише заміна старих лічильників на нові. Однак акти на підтверджують взяття на повірку чи ремонт старих лічильників відсутні, при цьому матеріали справи не містять доказів отримання демонтованих засобів обліку представником відповідача.

У відзиві також вказує, що позивачі не надали переконливих обґрунтувань та доказів вчинення відповідачем щодо них як споживачів дій, що могли б визнаватись як зловживання цивільними правами, а також необґрунтовано твердження про зловживання монопольним становищем та в яких саме діях по відношенню до позивачів це виражається.

Наголошує, що відповідачем було надано до суду першої інстанції довідки щодо відсутності заборгованості у позивачів перед ПрАТ «Київводоканал» та ними не сплачувався.

Відповідач зазначає, що нарахування за надані послуги ОСОБА_1 проводилось з урахуванням пільги, проте з жовтня 2019 року у зв`язку із запровадженням в Україні монетизації пільг, платіж за послуги нараховується в повному обсязі.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Представник ПрАТ «Київводоканал» Дяченко В.Є. заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, оскільки доводи, на які посилається апелянт, не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків, викладених у рішенні суду. Вважає рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, просив залишити його без змін.

Третя особа Управління соціального захисту населення Святошинської РДА належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи на офіційну електронну адресу установи, до суду апеляційної інстанції на розгляд справи не з`явилась.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу за відсутності третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 , представника відповідача у справі Дяченка В.Є. , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.04.2007 р., а позивач ОСОБА_2 - співвласником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.07.2002р. (а.с. 8, 10) та є споживачами послуг з постачання холодної води та водовідведення за вказаними адресами.

Судом встановлено, що ПрАТ «АК «Київводоканал» здійснює діяльність із надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою проживання позивачів, а також є суб`єктом природних монополій у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до Закону України «Про природні монополії» на території міста Києва.

ПрАТ «АК «Київводоканал», як суб`єкт господарської діяльності, що займає монопольне становище, відповідно, до норм чинного законодавства зобов`язується укласти договір на водопостачання та водовідведення із фізичними особами власниками будинків, що мають намір споживати вказані послуги.

13.12.2016 року між ОСОБА_2 та відповідачем - ПрАТ «АК «Київводоканал» було укладено договір № 0867889 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо- будинкових систем) за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 39-40).

22.12.2016 року між ОСОБА_1 та відповідачем - ПрАТ «АК «Київводоканал» було укладено договір № 0820310 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37-38).

13.12.2016 року між ПрАТ «АК «Київводоканал» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено протоколи узгодження розбіжностей (а.с. 29-36).

Із наданих відповідачем довідок, станом на 31.03.2020 року у позивачів відсутня заборгованість перед ПрАТ «АК «Київводоканал» за послуги із централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення (а.с. 110, 111).

Вирішуючи спір між сторонами у справі по суті та відмовляючи у задоволенні позовних вимог заявлених позивачами про зменшення ціни наданої послуги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки їх не доведеністю та безпідставністю, зазначаючи, що обидва позивачі, згідно матеріалів справи, не мають заборгованості перед відповідачем за надані ним послуги.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь 453,75 грн суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що з пояснень представника відповідача вбачається, що в січні 2020 року позивачу ОСОБА_1 проведено корегування на суму 483,67 грн за рахунок надходження від Управління праці та соціального захисту населення Святошинського району м. Києва пільг, які позивачу ОСОБА_1 нараховуються згідно Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, який затверджено постановою КМУ від 17 квітня 2019 року № 373 (а.с.65).

Проте, з наданого Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації розрахунку суми пільг на оплату житлово-комунальних послуг по кожному виду послуг вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на оплату холодного водопостачання та водовідведення в січні 2020 року нарахована пільга в розмірі відповідно 11,54 грн та 18,38 грн (а.с.91).

Позивачем ОСОБА_1 вказаний розмір заборгованості за період до 1.12.2016 року не визнається і доказів її наявності відповідачем не надано.

Таким чином, утримання (корегування) відповідачем в січні 2020 року з рахунку позивача ОСОБА_1 на оплату холодного водопостачання та водовідведення коштів в розмірі 483,67 грн в той час, як на сплату вказаних послуг нарахована пільга в розмірі 29,92 грн (11,54+18,38) не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому судом обґрунтовано визначено різницю в розмірі 453,75 грн (483,67 - 29,92).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачів у частині витребування у відповідача лічильників холодної води № 073730 та № 013297, які не пройшли повірку та були замінені на нові, суд мотивував свої висновки недоведеністю позивачами вказаних позовних вимог в частині вилучення представником відповідача зазначених лічильників.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог відповідає з огляду на наступне.

Правовідносини, що складалися між позивачами та відповідачем врегульовані положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 24 червня 2004 року № 1875-IV, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), «Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, «Порядком подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року за № 474.

Так, відповідно до пунктів 3, 4, 5, 7 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов`язаний: забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку.

Згідно з пунктами 4, 5, 8 частини першої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV в редакції, чинній на час виникнення спору, виконавець має право: вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; вимагати від споживача своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості цих робіт; доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.

Пунктом 9 Правил № 630 передбачено, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 474 обслуговування засобу вимірювальної техніки здійснюється під час його періодичної повірки, якщо інше не передбачено нормативною документацією. Подання засобу вимірювальної техніки на ремонт здійснюється на вимогу споживача або виконавця згідно з пунктами 7-17 цього Порядку, якщо інше не передбачено нормативною документацією. Засіб вимірювальної техніки повинен подаватися на ремонт у місячний строк з дати отримання відомостей про необхідність його ремонту.

Виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем (пункт 7 Порядку № 474).

Пунктом 17 Порядку № 474 передбачено, що опломбування засобу вимірювальної техніки здійснюється представником виконавця у день його монтажу, про що зазначається в акті про монтаж засобу вимірювальної техніки.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2017 року позивачі у справі звернулися до ПАТ «АК «Київводоканал» із заявами про заміну і ремонт квартирних засобів обліку холодної води (а.с. 41 т.1)

03 березня 2017 року представником ПАТ «АК «Київводоканал» Шаріновим Т.Т. за місцем проживання ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , а за місцем проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 було демонтовано старі засоби обліки водоспоживання та змонтовано нові лічильники споживання холодної води, про що були складені відповідні акти (а.с. 48, 49 т.1). При цьому в зазначених актах відсутні відомості про те, що працівником ПАТ «АК «Київводоканал» Шаріновим Т.Т. із квартири позивачів вилучалися та направлялися на відповідний ремонт дані засоби обліку водопостачання. Також позивачем у справі до суду не надано окремий письмовий доказ про те, що вказані засоби вимірювальної техніки вилучалися працівником відповідача.

Тому, з врахуванням викладеного, а також не спростування апелянтом вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про недоведеність позивачами обставин щодо вилучення відповідачем демонтованих засобів обліку водоспоживання.

Посилання апелянта на відсутність запису про повернення засобу вимірюваної техніки з довідкою про непридатність в акті про монтаж засобу вимірювальної техніки не свідчить про вилучення зазначених лічильників представником відповідача.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині, що стосується відмови у задоволенні позовних вимог заявлених позивачами про зменшення ціни наданої послуги, оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів необґрунтованості визначеної вартості вказаних послуг.

Рішення суду першої інстанції у вказаній частині належним чином обґрунтовано, доводи апеляційної скарги даних висновків не спростовують.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 03 серпня 2023 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв