Провадження № 2/679/250/2023
Справа № 679/588/23
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Безкровного І.Г.,
за участі секретаря с/з Волос І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання,
У провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області перебувала вказана цивільна справа, розгляд якої був завершений ухваленням 14.07.2023 заочного рішення суду. 24.07.2023 представник позивача адвокат Тетева-Родюк І.О. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі з метою вирішення питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, вказавши, що такі витрати складають 9000 грн.
Учасники справи у судове засідання не викликалися з урахуванням положень ч. 4 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки суд не вбачав у цьому необхідності, позаяк сума витрат на професійну правничу допомогу, що зазначалася представником позивача у заяві про винесення додаткового рішення, повністю відповідала орієнтовній сумі відповідних судових витрат, що раніше вказувалася цим представником у позовній заяві, копія якого направлялася судом відповідачу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів із дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що 14.07.2023 судом було ухвалене заочне рішення суду у цивільній справі № 679/588/23 (провадження № 2/679/250/2023) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання, яка була задоволена судом повністю (а.с. 42-43).
Із вказаного рішення також вбачається, що питання розподілу судових витрат судом не вирішувалося, оскільки у позовній заяві представником позивача зазначалося про те, що детальний опис, обсяг робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), будуть подані до закінчення судових дебатів у зазначеній справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 1-6).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач 11.05.2023 уклала із адвокатом Тетевою-Родюк Іриною Олександрівною договір про надання правової допомоги, повноваження якої підтверджуються ордером серії АВ № 1076050 від 14.05.2023 та свідоцтвом про заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000172 від 20.09.2017. Крім іншого, у п. 3.1 вказаного договору зазначається, що вартість послуг за консультації, збір документів (доказів), підготовку позову, підготовку інших процесуальних документів складає 9000 грн без ПДВ із розрахунку 2000 грн за одну годину роботи адвоката (а.с. 24, 25, 52).
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
У той же час відповідач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи, не подав відзив та не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, понесеної позивачем, із посиланням на неспівмірність таких витрат. При цьому орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу, що зазначалася представником позивача у позовній заяві (9000 грн), повністю відповідає сумі відповідних судових витрат, що були заявлені нею до стягнення за додатковим рішенням.
Таким чином, з урахуванням повного задоволення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача, ухвалити у цій справі додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останньою судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 258-261, 263, 270 ЦПК України, суд,
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 679/588/23 (провадження № 2/679/250/2023) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 (дев`яти тисяч) гривень.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Представник позивача: адвокат Тетева-Родюк Ірина Олександрівна (адреса місця роботи: АДРЕСА_3 )
Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Суддя І.Г. Безкровний