Справа № 336/6925/23
Провадження №2/336/2799/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2023 позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Молоткову В.В. звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди.

У позовній заяві зазначила, що зважаючи на той факт, що спірний договір поруки випливає з кредитної угоди, а саме споживчого кредиту, оскільки споживчим кредитом являється надання грошових коштів кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) приватній особі на її особисті потреби, то відповідно до вимог ч.5 ст.28 ЦПК України позивач звертається до суду за зареєстрованим місцем свого проживання.

Дослідивши матеріали позовної заяви з додатками, приходжу до висновку, що зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Шевченківським районним судом м. Запоріжжя та підлягає направленню за підсудністю, з наступних підстав.

За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Позивач, подаючи позов до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за місцем своєї реєстрації, у своїй позовній заяві щодо визначення підсудності посилається на ч. 5 ст. 28 ЦПК України, а саме, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно абзацу 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Також, пунктом 3.4 Рішення Конституційного суду України № 15-рп/11 від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) встановлено, що згідно з частинами першою, третьою статті 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг також відповідно до пункту 2 статті 19 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12 липня 2001 року N 2664-III (далі - Закон про фінансові послуги). Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. За частиною першою статті 11 Закону між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивач як поручитель за виконання боржником свого обов`язку перед кредитором і сторона договору поруки - не є споживачем, і норми чинного законодавства щодо захисту прав споживачів на неї, у даному випадку, не розповсюджуються, а тому подана ОСОБА_1 позовна заява підлягає розгляду на загальних підставах визначення підсудності, встановлених ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Враховуючи викладені обставини, при поданні зазначеної позовної заяви не можуть бути застосовані правила підсудності за зареєстрованим місцем проживання позивача, передбачені ч.5 ст.28 ЦПК України.

Згідно інформації, яка міститься у позовній заяві та доданих до неї матеріалів, місцезнаходження відповідача АТ КБ «Приват Банк» знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Виходячи з даного предмету спору, відсутні підстави для визначення підсудності даного позову Шевченківському районному суду м. Запоріжжя згідно ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин вважаю, що дана справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, в зв`язку з чим її необхідно надіслати за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 258, 260 ЦПК України, суддя,-,-

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 336/6925/23 (провадження № 2/336/2799/2023) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди, направити за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Савеленко