Справа № 450/2359/19 Провадження № 2-др/450/24/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/додаткове/

"13" липня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Данилів Є.О.

секретаря судових засідань Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити заяву представника позивача адвоката Кулеби Володимира Миколайовича про стягнення витрат на професійну правову допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики

в с т а н о в и в :

04.07.2023 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла заява представника позивача адвоката Кулеби Володимира Миколайовича про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу у розмірі 93500, 00 грн. та 5 % від ціни позову по цивільній справі № 450/2359/19.Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.06.2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики у розмірі 125 634,85 євро, - відмовлено.

Сторони в судове засідання не викликалися у відповідності до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, матеріали цивільної справи, та докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.06.2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про (предмет позову) з урахуванням збільшених позовних вимог:

стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт: НОМЕР_1 , виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 31 травня 1996 року, ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт: НОМЕР_3 , виданий Личаківським РВ УМВ України у Львівській області 15 квітня 1997року, ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) заборгованість у розмірі 125 634,85 євро, з яких:

1) основний борг за договором позики - 75 000 євро;

2) проценти за договором позики у період з 01.04.2018-19.06.2019 в сумі - 16 133, 26 євро;

3) 3% річних в період з 02.03.2019-19.06.2019 включно - 678, 08 євро, що станом на 19.06.2019 року згідно курсу НБ України еквівалентно 2 710 338, 05 грн.;

4) проценти за договором позики у період з 20.06.2019-10.12.2019 в сумі - 5 913,72 євро, що станом на 10.12.2019 року згідно курсу НБ України еквівалентно 155 146,44 грн.);

5) 3 % річних в період з 20.06.2019-10.12.2019 року включно - 1072,60 євро, що станом на 10.12.2019 року згідно курсу НБ України еквівалентно 28 139,66 грн.);

6) проценти за договором позики у період з 11.12.2019-22.09.2020 на загальну суму 5 297,74 євро, що станом на 22.09.2020 року згідно курсу НБ України еквівалентно 175 882,85 грн.);

7) 3 % річних в період з 11.12.2019-22.09.2020 року включно - 1764,7 євро, що станом на 22.09.2020 року згідно курсу НБ України еквівалентно 58 587,33 грн.);

8) проценти за договором позики у період з 23.09.2020-14.09.2022 на загальну суму 15 325,75 євро (що станом на 14.09.2022 згідно курсу НБ України еквівалентно 570 271,15 грн.)

9) 3 % річних в період з 23.09.2020-14.09.2022 року включно - 4449 євро, що станом на 14.09.2022 року згідно курсу НБ України еквівалентно 165 573,53 грн.)., - відовлено.

Відповідно до приписів пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).

В п. 28 постанови від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Виходячи із конкретних обставин справи, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (п. 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц).

Відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із принципів цивільного судочинства. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необгрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19).

Представником позивача долучено до заяви договір про надання правничої допомоги з відповідними змінами. Аналіз вказаних положень Договору дає підстави для висновку про те, що зазначеним договором не була передбачена додаткова оплата при позитивних для клієнта рішеннях (5% від суми позову). При цьому доводів необхідності сплати такої суми, її обґрунтованості та співмірності наданим адвокатом послуг матеріали справи не містять. Відсутність в договорі розміру гонорару, порядок його обчислення обмежує право іншої сторони спору на очікування понесення конкретної суми витрат у разі задоволення вимог клієнта, а також можливості пересвідчитись у дійсних домовленостях сторін договору.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у додатковій постанові від 01.02.2022 року по справі № 873/213/21.

Окрім того, в своїй же заяві представник позивача зазначає що такий розмір гонорару нібито належить за успішний правовий супровід, однак, як вказувалося вище, в задоволенні позовних вимог було відмовлено, що не може вважатися успішним правовим супроводом Сторони, якій було відмовлено в задоволенні її позовних вимог.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі "Еast/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обгрунтованою (пункт 269).

За наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Раkdermirli v. Тигкеу, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" на суму 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

Відтак, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Зазначені висновки узгоджуються із висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18 від 04.06.2019, у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у зазначеній справі від 12.09.2019, а також у постановах Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 26.05.2020 у справі № 908/299/18.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В той же час, стороною позивача не надано жодного доказу, які б підтвердили здійснення відповідних виплат.

Таким чином, судом не оспорюється розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу. Разом з тим, оскільки в даному випадку у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, відтаксуд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої не відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог взагалі відмовлено.

Тому у задоволенні заяви представника позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат, понесених на правову допомогу суд відмовляє за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

ухвалити по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,- додаткове рішення.

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Кулеби Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу -відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяЄ. О. Данилів