Справа № 214/1971/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 липня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальну послугу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 жовтня 2015 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 28713 грн. 02 коп., суму заборгованості по платі за абонентське обслуговування у розмірі 7 грн. 01 коп., інфляційні втрати у розмірі 7909 грн. 37 коп. та 3% річних у розмірі 2838 грн. 40 коп., а всього стягнути 39467 грн. 80 коп. В обґрунтування позовних вимог вказано, що АТ «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності надає послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню, у тому числі до квартири АДРЕСА_2 . Так, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем як споживачем послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) своїх зобов`язань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за надані послуги, у нього за період з 01 жовтня 2015 року по 30 листопада 2021 року виникла заборгованість у розмірі 28713грн. 02 коп., яку відповідач у добровільному порядку не погашає. Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача існуючої заборгованості та окрім того просить стягнути суму заборгованості по платі за абонентське обслуговування, нараховані інфляційні втрати та 3% річних.Разом з тим, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, але надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, його представник надала до суду відзив на позов та заяву про застосування до виниклих правовідносин строків позовної давності.

Так, згідно наданого відзиву на позов, відповідач визнає наявну у нього заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2021 року у розмірі 10328 грн. 99 коп., суму заборгованості за абонентське обслуговування у розмірі 7 грн. 01 коп., інфляційні втрати у розмірі 1895 грн. 90 коп. та 3% річних у розмірі 665 грн. 85 коп., позаяк позивач звернувся до суду з даним позовом 05 квітня 2022 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів із жовтня 2015 року по березень 2019 року включно. Окрім того, зазначено, що відповідно до змісту рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2019 року по справі №214/8469/18 позивач вже звертався до відповідача із позовними вимогами про стягнення заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період із жовтня 2013 року по грудень 2018 року, які були задоволені, однак у даній позовній заяві позивач знову заявляє вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 жовтня 2015 року по грудень 2018 року включно, тобто за період, що вже був предметом судового розгляду.

Представник позивача надала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що з 12 березня 2020 року на усій території України було установлено карантин, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, у зв`язку з чим строки, визначені ст.ст. 257, 258 ЦК України були продовжені. Так, відповідно правовідносини, по яким трирічний строк позовної давності спливав станом на 12 березня 2020 року, є продовженим на строк дії такого карантину. Проте, на проміжок часу до початку дії карантину, тобто до 12 березня 2020 року положення про застосування позовної давності застосовуються без обмежень, а карантинні обмеження не поширюються. Таким періодом, у даному випадку, є проміжок часу з 13 березня 2017 року по 11 березня 2020 року включно.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 та з 30 жовтня 2009 року зареєстрованим у ній, а відтак є споживачем комунальних послуг, які надає АТ «Криворізька теплоцентраль» (а.с.5,15).

Згідно детального розрахунку заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем надавались послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення), але їх вартість своєчасно та в повному обсязі не сплачувалась, у зв`язку з чим за період із жовтня 2015 року по листопад 2021 року включно утворилась заборгованість у розмірі 28713 грн. 02 коп. (а.с.7).

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, як убачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (зі змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, споживач зобов`язаний оплатити отримані ним житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України на сторони покладаються обов`язки по наданню доказів.

Отже, судом із розрахунку заборгованості наданого позивачем, встановлено, що за період часу з 01 жовтня 2015 року по 30 листопада 2021 року заборгованість за адресою: АДРЕСА_1 , за надані послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) склала 28713грн. 02 коп. (а.с.7).

Однак, як убачається зі змісту заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2019 року у справі №214/8469/19, яке 08 квітня 2019 року набрало законної сили, на користь АК «Криворізька теплоцентраль» було стягнуто заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 жовтня 2013 року по 01 грудня 2018 року у розмірі 12723 грн. 49 коп., інфляційні втрати у розмірі 3225 грн. 82 коп. та 3% річних у розмірі 687 грн. 28 коп., а всього стягнуто 16636 грн. 58 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд уважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 жовтня 2015 року по 01 грудня 2018 року, позаяк такі вже були предметом судового розгляду, що не заперечується позивачем та були задоволені ухваленим судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, спірним періодом, за який може бути стягнута заборгованість з відповідача по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 , є період з 01 грудня 2018 року по 30 листопада 2021 року.

Між тим, матеріали справи містять заяву представника відповідача про застосування до виниклих правовідносин строків позовної давності, у зв`язку з чим суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність, відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Так, із аналізу зазначених норм випливає, що за кожним щомісячним платежем перебіг позовної давності починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку із внесення щомісячної плати і обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Як убачається із детального розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, в період із січня 2019 року по листопад 2021 року включно відповідачем періодично здійснювалась часткова оплата за надані послуги (всього 14 платежів), при цьому деякі платежі здійснювались у сумах, що перевищували поточні нарахування та у період, коли нарахування взагалі були відсутні, що свідчить про визнання відповідачем свого обов`язку щодо сплати наданих послуг та існування заборгованості по їх сплаті.

Згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 27.04.2020 року у справі №3-269гс16, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

У постанові Верховного Суду від 08.11.2020 року у справі №6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Відтак, з урахуванням наведеного вище суд уважає, що строк позовної давності переривався вчиненням відповідачем дій по оплаті послуг з централізованого опалення в період не нарахування позивачем такої оплати та оплаті послуг з централізованого опалення в розмірі, більшому від нарахування, що мали періодичний характер, у зв`язку з чим клопотання представника відповідача про застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 грудня 2018 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 15989 грн. 53 коп.

Окрім того, суд зазначає, що відповідачем не внесена плата за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2021 року по 30 листопада 2021 року в загальному розмірі 7 грн. 01 коп., яка підтверджується наданим до суду розрахунком та яка також підлягає стягненню з відповідача (а.с.6).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, зважаючи на вищевикладене, правовідносини, які склались між позивачем та відповідачем є грошовим зобов`язанням, позаяк відповідач має зобов`язання перед позивачем оплатити надані послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення), а позивач має право вимагати від відповідача відповідної оплати за надані послуги, однак, у зв`язку із несплатою належним чином відповідачем за отримані послуги, позивачу було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена у грошовому еквіваленті, а тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України та з відповідача на користь позивача, у зв`язку з наявною у нього заборгованістю за централізоване опалення за період з 01 грудня 2018 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 15989 грн. 53 коп., підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 2219 грн. 52 коп. та 3% річних у розмірі 992 грн. 07 коп. (а.с.8,9),

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1207 грн. 45 коп. (а.с.4).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256-257, 260-261, 264, 267, 509, 525, 526, 625, 714, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 2, 7, 9Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.19 Закону України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (, юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1) заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 грудня 2018 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 15989 грн. 53 коп.,плату за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2021 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 7 грн. 01 коп., інфляційні втрати у розмірі 2219 грн. 52 коп. та 3% річних у розмірі 992 грн. 07 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (, юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1) 1207 грн. 45 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.