Номер провадження: 22-ц/813/5781/23
Справа № 521/9600/22
Головуючий у першій інстанції Громік Д.Д.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю

секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року, ухваленого у складі судді Громіка Д.Д. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 07 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 346. Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Оскільки збереження сім`ї є неможливим, просила суд задовольнити позов та ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 07 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 346.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 липня 2007 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 346 - розірвано.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року та постановити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясував обставини, що мають істотне значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано та безпідставно не взято до уваги обставини викладені у відзиві на позовну заяву, а саме що позивачка перебуває під зовнішнім впливом своєї матері та у тяжкому психоемоційному стані, пов`язаному з тяжкою хворобою їхнього сина, а також вживання нею гормональних препаратів на постійній основі. Також скаржник посилається на те, що при ухвалені рішення суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, не врахував наявність у сторін неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та відсутність правових підстав для цього. Крім того, позивачка з дня звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу повністю позбавила відповідача законного права на спілкування з дітьми та можливості приймати участь у їхньому вихованні. Зазначає, що позивачка ОСОБА_1 , перешкоджаючи йому у зустрічах та спілкуванні з дітьми, в порушення вимог ч. 2 ст. 55 Сімейного Кодексу України, утверджує в сім`ї неповагу до батька.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.04.2023 року позивачу роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву не надходило.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, тому дійшов висновку, що позов про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем підлягає задоволенню.

Вказані обставини та висновки суду першої інстанції підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті оскаржуваного рішення.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 07 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 346, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.07.2022 року.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06.07.2022 року та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.07.2022 року.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що звертаючись до суду із позовом позивачка зазначала, що на примирення не згодна та твердо вирішила розлучитись.

В серпні 2022 року відповідачем заявлено клопотання про надання шестимісячного строку на примирення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом вказаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Малиновський районний суд м. Одеси ухвалою від 12.10.2022 року заяву відповідача про надання строку на примирення задовольнив частково. Надав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на примирення терміном один місяць, а саме до 15 листопада 2022 року. Провадження у справі зупинив.

Не погоджуючись з даною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2022 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.12.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2022 року залишено без змін.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2022 року поновлено провадження в справі.

Доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 є те, що судом першої інстанції не враховано та безпідставно не взято до уваги обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що тривалий час вони проживали разом з матір`ю позивачки, а з червня 2022 року вони проживали разом в квартирі, яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Проживаючи разом вони продовжували підтримувати шлюбні відносини, вести спільне господарство. Крім того, зазначив, що позивачка звернулася до суду з позовом під зовнішнім впливом своєї матері, та у зв`язку з психоемоційним станом.

Позивачка звернулася до суду з клопотанням в якому зазначила, що разом з дітьми проживає за місцем реєстрації, інформація відповідача щодо підтримання шлюбних відносин не відповідає дійсності, просила долучити до матеріалів справи відповідь з відділення поліції №1 від 14.07.2022 року про недопущення скоєння домашнього насилля та складання протоколу за статтею 173-2 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_2 . Крім того, надала довідки з місця роботи для спростування твердження відповідача про її тяжкий психоемоційний стан, оскільки вона працює на відповідальних посадах та веде активний спосіб життя.

Доказів ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, або інших доказів відповідачем не надано.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, колегія суддів відхиляє, зважаючи на те, що судом вірно встановлено факт окремого проживання сторін та припинення між ними шлюбних відносин.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що незгода зі сторони ОСОБА_1 на збереження шлюбу не потребує доведення відповідними доказами, оскільки припинення шлюбних відносин є правом особи.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення позивачкою вимог ч. 2 ст. 55 СК України, та вчинення дій що перешкоджають батьку спілкуватись з дітьми не є обставинами які підлягають з`ясуванню у цій справі, оскільки предметом позову є розірвання шлюбу.

Слід зауважити, що, апеляційна скарга не містить доводів, які давали б підстави вважати можливим відновлення шлюбних стосунків сторін та збереження сім`ї, відомості про такі обставини матеріали справи також не містять.

Розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховуючи, що позивачка категорично заперечує проти збереження шлюбу з відповідачем та ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), зважаючи на незмінну позицію позивача щодо примирення сторін протягом строку з часу подання позовної заяви та до винесення постанови Одеським апеляційним судом, вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови - 14 липня 2023 року.

Головуючий

Судді