Ухвала

01 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 593/162/20

провадження № 61-10792ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради (далі - КНП «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до КНП «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними пунктів 1-5 та пункту 16 рішення одинадцятої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради «Про ліквідацію окремих закладів охорони здоров`я - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області та перейменування Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю» від 17 вересня 2019 року № 1430 в частині ліквідації КНП «Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій» Тернопільської обласної ради відмовлено на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Роз`яснено ОСОБА_1 право звернення до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом.

Визнано незаконним наказ генерального директора (головного лікаря), голови ліквідаційної комісії КНП «Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій» Тернопільської обласної ради, ОСОБА_2 від 19 грудня 2019 року № 86-к «Про звільнення працівників у зв`язку з ліквідацією підприємства» в частині звільнення з роботи ОСОБА_1 з посади завідувача підрозділом (по виховній роботі).

Скасовано наказ генерального директора (головного лікаря), голови ліквідаційної комісії КНП «Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій» Тернопільської обласної ради, ОСОБА_2 від 19 грудня 2019 року № 86-к «Про звільнення працівників у зв`язку з ліквідацією підприємства» в частині звільнення з роботи ОСОБА_1 з посади завідувача підрозділом (по виховній роботі).

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді завідувача підрозділом (по виховній роботі) КНП «Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій» Тернопільської обласної ради.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У липні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга КНП «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2023 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга КНП «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102 грн.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судові рішення, які оскаржує заявник свідчать про існування двох вимог немайнового характеру.

Отже, при поданні позову за вимоги немайнового характеру судовий збір мав бути сплачений у розмірі 1 681,60 грн (2 102 грн * 0,4) * 2 = 1 681,60 грн).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового

збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при

поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми та складає 3 363,20 грн (1 681,60 грн * 200% = 3 363,20 грн).

Отже, КНП «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 363,20 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, касаційна скарга КНП «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Як підставу касаційного оскарження КНП «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради вказує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, проте посилаючись на вказану підставу, заявник не зазначаєщодо якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Отже, КНП «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтею 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Бережанського обласного дитячого гастроентерологічного санаторію» Тернопільської обласної ради на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець