ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 201/10888/21

Номер провадження 22-ц/803/4477/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 червня 2022 року головуючого судді Куцевола В.В. по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (далі КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради) звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,мотивуючи вимоги тим,що відповідачі є споживачами послуг позивача з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , проте вчасно та у відповідному розмірі оплату послуг не здійснюють, в результаті чого по особовому рахунку № НОМЕР_1 утворилась заборгованість станом на 31 травня 2021 року в сумі 15 073,83 грн, яку позивач просив солідарно стягнути з відповідачів, а також інфляційні збитки 2 780,36 грн, прострочення 3% річних 357,28 грн та судові витрати в сумі 2 270 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 червня 2022 року у задоволенні позовних вимог КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, від імені та в інтересах якого, на підставі довіреності, діє Демошенко Л.В., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що позивачу інформація стосовно нового місця реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_2 стала відомо лише у судовому засіданні. Відповідачами не подавалось заяви про зміну кількості зареєстрованих мешканців або про тимчасову відсутність одного з членів сім`ї та заяви про опломбування запірних вентелів на вводі в квартиру та не бажання користування послугами водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим, нарахування за водопостачання та водовідведення здійснювалося правомірно та з дотриманням законодавства у сфері водопостачання та водовідведення. Крім того, зазначено, що ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , був зареєстрований в період з 22 квітня 2005 року по 24 квітня 2020 року, а заборгованість утворилася за вказаною адресою в період з червня 2014 року по травень 2021 року. Зауважено, що відповідач ОСОБА_1 підтвердила своє місце проживання за вищезазначеною адресою, а більша частина боргу утворилася, коли ОСОБА_2 був ще зареєстрований та мешкав за зазначеною адресою. Крім того, зазначено, що до позовної заяви була надана довідка з електронної картотеки, яка отримана на запит позивача, згідно з якою станом на 09 квітня 2021 року відповідачі по справі були зазначені, як зареєстровані за адресою за якою утворилася заборгованість. У зв`язку з тим, що відповідачі вчасно не попередили позивача про зміну кількості зареєстрованих осіб, нарахування проводились згідно діючих норм та тарифів з урахуванням кількості осіб.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, зокрема зазначаючи, що позивач посилається на довідку з електронної картотеки отриману 09 квітня 2021 року про кількість зареєстрованих осіб, згідно з якою відповідачі були зазначені, як зареєстровані, позов подано 26 жовтня 2021 року, тобто через шість місяців після отримання довідки, за такий період часу дані про кількість зареєстрованих осіб стали неактуальні. ОСОБА_2 з 24 квітня 2020 року зареєстрований за іншою адресою, тому заборгованість з травня 2020 року у сумі 4 859,22 підлягає перерахунку по кількості зареєстрованих осіб та становить 2 429,61 грн. Борг, зазначений позивачем не підлягає задоволенню, у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Відповідна заява була подана відповідачем суду першої інстанції у запереченнях на позовну заяву. Борг, визначений позивачем, як сума 3% річних у розмірі 357,28 грн та інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 2780,36 грн 1999 року по травень 2021 року не може бути задоволений,у зв`язку з забороною нарахування таких платежів на період карантину. В період з березня 2020 року по січень 2022 року відповідачем особисто були внесені кошти на оплату послуг водопостачання та водовідведення в розмірі 8 323,79 грн, у тому числі станом на червень 2021 року 5423,63 грн вказані платежі були сплачені за певні періоди, згідно призначення платежу, зазначених у квитанціях. Враховуючи, що сума фактично сплачених коштів згідно квитанцій після спливу терміну позовної давності становить 5423,63 грн перевищує суму залишку несплаченого боргу 3985,39 грн, просить розглянути можливість звільнити відповідача від обов`язку сплати судових витрат або їх частини. Крім того, зазначено, що інформація надана скаржником про те, що відповідачі не звертались до позивача із заявою на перерахунок нарахувань не відповідає дійсності, оскільки скориставшись своїм правом, згідно з п. 33 Правил № 630, відповідач ОСОБА_1 телефонувала, надсилала електронні листи з метою повідомлення про зміни у кількості зареєстрованих осіб, однак всі звернення не були прийняті до уваги, з посиланням не необхідність особистої явки до надавача послуг.

У відповіді на відзив представником КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, від імені та в інтересах якого, на підставі довіреності, діє Демошенко Л.В., зазначено,що підстав для здійснення перерахунку заборгованості в період з 24 квітня 2020 року по травень 2021 року з 2-х осіб на 1 особу ,не вбачається,оскільки відповідачі вчасно не попередили позивача про зміну кількості зареєстрованих осіб, нарахування проводились згідно діючих норм та тарифів з урахуванням кількості осіб. Твердження відповідача щодо сплачених коштів в розмірі 5423,63 грн ,не відповідають дійсності,оскільки за період з березня 2020 року по травень 2021 року загальна сума сплачених коштів становить 3479,20 грн,що не покриває суму заборгованості. Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований за вищевказаною адресою в період з 22 квітня 2005 року по 24 квітня 2020 року ,та заборгованість її більша частина утворилася ,коли відповідач ще був зареєстрований та мешкав за адресою АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні апеляційного суду представник КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради Демошенко Л.В. підтримала доводи апеляційної скарги . Відповідач ОСОБА_1 просила залишити рішення суду першої інстанції без змін , з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та доповіді від 06 червня 2023 року .

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явився,належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є відповідальним квартиронаймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачу, відповідно до державної програми забезпечення населення України, постачаються послуги з водопостачання і водовідведення за вищевказаним місцем реєстрації, а тому між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачем встановились фактичні відносини з приводу надання зазначених послуг. Згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 .

До позовної заяви КП «Дніпроводоканал» ДМР надало довідку про склад сім`ї за місцем реєстрації з 20 жовтня 2000 року відповідального квартиронаймача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що разом з нею зареєстровані з 22 квітня 2005 року інші члени її сім`ї : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,тобто 2 особи .

Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, розрахована на двох осіб, згідно визначених тарифів, за адресою: АДРЕСА_1 , де відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 31 травня 2021 року складає 18 211,47 грн. з яких: 15 073,83 грн. - основний борг, 2 780,36 грн. - інфляційне збільшення, 357,28 грн. - 3% річних.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши, що фактично відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , дійшов до висновку, що позивач в поданій позовній заяві не навів обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення заборгованості з відповідачів та не надав суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.81 ЦПК України, які б підтверджували, що відповідачі дійсно проживають за вказаною адресою та несуть солідарну відповідальність щодо заявлених позовних вимог й наданий розрахунок заборгованості розрахований на двох осіб згідно визначених тарифів, що позбавляє суд можливості провести правильний розрахунок щодо належного відповідача по справі. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, судом зазначено, що відмова у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, є самостійною підставою, яка застосовується лише до обґрунтованого позову, оскільки суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, підстави застосування строку позовної давності у даному спорі відсутні.

Апеляційний суд не може погодитись з вказаним висновком суду , з таких підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення , суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Крім того, відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Тому, на дані правовідносини поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, відповідно розрахунку позивача сума заборгованості за надання послуги водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 31 травня 2021 року складає 18 211,47 грн. з яких: 15 073,83 грн. - основний борг ; 2 780,36 грн. - інфляційне збільшення, 357,28 грн. - 3% річних (а.с.10-11).

З довідки про склад сім`ї від 09 квітня 2021 року,наданої позивачем до позовної заяви вбачається,що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 2 особи : з 20 жовтня 2000 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; з 22 квітня 2005 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

З довідки № 117 від 18 лютого 2022 року ,виданої директором КП «Жилсервіс-5»ДМР ,та наданої ОСОБА_1 разом із запереченнями на позовну заяву ,вбачається,що ОСОБА_2 ,1988 року народження,зареєстрований з 24 квітня 2020 року за адресою : АДРЕСА_2 (а.с.43).

Відповідно до п.29 Правил № 630 « Про надання послуг з центрального опалення,постачання холодної та гарячої води» ,які діяли до 01 травня 2022 року,споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.

Згідно п.33 Правил № 630 у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами,що зазначені у договорі. Також,споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку ) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору, відповідно до п.7 ч.45 Правил № 690 надання послуг з центрального водопостачання та централізованого водовідведення,які набрали чинності з 13 серпня 2019 року .

Згідно Правил № 690 споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла ( іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб,які постійно проживають у житлі споживача,у випадках та порядку,передбачених договором.

Відповідно до п.1 пп.1.2.Порядку звільнення наймачів (власників) квартир(приватних будинків ) та членів їх сімей ,за період їх тимчасової відсутності,від оплати за послуги холодного і гарячого водопостачання та водовідведення,затвердженого рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 26 лютого 2013 року № 82 (далі-Рішення № 82) та № 3884 від 20 грудня 2004 року (далі-Рішення № 3884),наймач (власник) квартири (приватного будинку) та члени його сім`ї,за період тимчасової відсутності ,мають право на несплату вартості ненаданих послуг з холодного та гарячого водопостачання,водовідведення при дотриманні певних умов.

Відповідно до п.1.2. Рішення № 82 ,у разі тимчасової відсутності одного або декількох членів сім`ї,за умови подання протягом місяця в районі дільниці КП «Дніпроводоканал» документів ,що підтверджують факт відсутності одного або декількох членів сім`ї :-заява про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім`ї із зазначенням періоду та місця перебування ;- довідка підприємства-виконавця послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території про склад сім`ї із зазначенням усіх зареєстрованих осіб у квартирі (приватному будинку);- документів,що підтверджує факт перебування одного або декількох членів сім`ї в іншому місця, відповідно до Закону України « Про свободу пересування « (документ повинен містити кутовий штамп з реєстраційним номером,дату видачі,бути засвідчений печаткою);- для працюючих- довідка з місця роботи про перебування у відпустці, відрядженні (із зазначенням терміну відпустки, відрядження);- для виїжджаючих за межі України - копія документа із штампом про перетин кордону.

Відповідно до п.1.2. Рішення № 3844,при тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім`ї ,за умови подання протягом місяця до правління житлово-будівельних кооперативів, об`єднань співвласників багатоквартирних будинків та в КП « Дніпроводоканал» документів,що підтверджують факт відсутності одного або декількох членів сім`ї.

Відповідно до п.12.6 Рішення № 82 у разі не проведення періодичної повірки квартирних, будинкових, загальнобудинкових приладів обліку питної води або виявлення несправності приладів обліку, проводити розрахунки мешканцям за нормою водокористування, відповідно до ступеня благоустрою квартир та кількості зареєстрованих осіб (власників).

Відповідності до п.14 рішення № 3884, у разі відсутності споживача та не відключення холодної і гарячої води, не опломбування запірних вентилів на вводі в квартиру та відсутності приладів обліку, споживач здійснює оплату згідно із встановленою нормою використання води з розрахунку на одного мешканця.

Відповідачами не надано доказів підтвердження відповідної заяви до позивача про зміну кількості зареєстрованих мешканців або тимчасову відсутність одного з членів сім`ї та заяви про опломбування запірних вентилів на вводі в квартиру та не бажання користування послугами водопостачання та водовідведення ,у зв`язку з чим нарахування за водопостачання та водовідведення здійснювалось позивачем правомірно та з дотриманням законодавства у сфері водопостачання та водовідведення .

Надані відповідачем ОСОБА_1 06 червня 2023 року до суду апеляційної інстанції нечитабельні знімки екрану з персонального комп`ютера з електронним повідомленням на адресу КП « Дніпроводоканал» ДМР про усунення розбіжностей при нарахуванні за спожитий об`єм водопостачання та водовідведення з 24 квітня 2020 року не підтверджують такого повідомлення (а.с.117-118).

Крім того, спростовуються проведеною перевіркою такого електронного повідомлення, яке надійшло на адресу позивача 10 березня 2023 року (а.с.130).

Тобто, відповідачі вчасно не попередили позивача про зміну у кількості зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 ,тому нарахування проводились згідно діючих норм та тарифів з врахуванням кількості осіб .

Також, доводи відповідача ОСОБА_1 щодо її належного повідомлення позивача про зміну кількості зареєстрованих мешканців спростовуються наданими нею квитанціями про проведення сплати суми за послуги водопостачання та водовідведення із зазначенням призначення платежу та періоду (а.с.44-62) з яких вбачається ,що з 24 квітня 2020 року вона проводила оплату згідно нарахувань позивача за 2-х зареєстрованих осіб, тим самим вчинила дії щодо фактичного визнання сплати послуги за 2-х осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобовязаннями з оплати житлово-комунальних послуг .

З урахуванням вищезазначених норм діючого законодавства, з урахуванням встановлених обставин ОСОБА_2 слід вважати солідарним боржником .

Про сплив строків позовної давності ОСОБА_3 заявляла у суді першої інстанції (а.с.41).

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom»,заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

За таких обставин, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог КП «Дніпроводоканал « Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з липня 2014 року по квітень 2018 року , у зв`язку зі спливом позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності.

Разом з тим, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за щомісячними платежами за період з 31 травня 2018 року по 31 травня 2021 року , а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з розрахунку заборгованості ,в який включено проведення ОСОБА_1 оплат за послуги (а.с.10-11) ,та сума заборгованості за вказаний період становить 6808,56 грн,інфляційні витрати у розмірі 1495,76 грн та 3 % річних у розмірі 613,33 грн ,а всього 8917,65 грн .

Посилання відповідача на Закон України від 17 березня 2020 року № 530-1Х « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України,спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби «COVID-19» ,не є слушними ,оскільки відповідальність за порушення грошового зобов`язання по ст. 625 ЦК України є відповідальністю, встановленою Законом, має акцесорний характер (додатковий), залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю, вступає в дію лише за умови невиконання основного договору. Вимоги за ст. 625 ЦК України є заходами цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а не вимогами стягнення неустойки (штрафів,пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги .

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог . Так, солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Дніпроводоканал» ДМР підлягає стягненню за період 31 травня 2018 року по 31 травня 2021 року заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 6 808,56 грн, інфляційні витрати у розмірі 1 495,76 грн, 3 % річних у розмірі 613,33 грн , а всього 8 917,65 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що КП «Дніпроводоканал « Дніпровської міської ради сплачено до суду першої інстанції судові витрати у розмірі 2270 грн (а.с.3),до суду апеляційної інстанції 3405 грн (а.с.77),то підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам (48,97 %) з кожного з відповідачів по 1 389,53 грн.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 червня 2022 року скасувати та ухватити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_2 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, місцезнаходження: вул. Троїцька, буд.21а, м. Дніпро, ЄРДПОУ 03341305, п/р НОМЕР_3 в АТ «Укрсиббанк» в м. Дніпро, за період 31 травня 2018 року по 31 травня 2021 року заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 6 808 (шість тисяч вісімсот вісім) грн 56 коп , інфляційні витрати у розмірі 1 495 (одна тисяча чотириста дев`яносто п`ять ) грн 76 коп. , 3 % річних у розмірі 613 (шістсот тринадцять) грн 33 коп, а всього 8 917 (вісім тисяч дев`ятсот сімнадцять ) грн 65 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_2 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, місцезнаходження: вул. Троїцька, буд.21а, м. Дніпро, ЄРДПОУ 03341305, п/р НОМЕР_3 в АТ «Укрсиббанк» в м. Дніпро, судові витрати зі сплати судового збору з кожного по 1 389 (одна тисяча триста вісімдесят дев`ять ) грн 53 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 27 липня 2023 року.

Судді: