Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Маняк В.В., розглянувши в порядку судового контролю за виконанням судових рішень скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мигальчич Людмила Анатоліївна, заінтересована особа (стягувач) ПАТ «ФІДОКОМБАНК», про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції скаржника, державної виконавчої служби, боржника.

24.07.2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мигальчич Л.А., звернулась до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України.

Скаргу обґрунтовує тим, що під час отримання нотаріальних послуг скаржнику ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру речових прав на майно з розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» за пошуком по «гр. ОСОБА_1 » стало відомо, що в такому міститься інформація про обтяження/арешт, накладені Ужгородським районним відділом ДВС щодо скаржника, а саме: 1) №9476113 від 02.02.2010 підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, 17049764, 02.02.2010 року РВ ДВС Ужгородського МРУЮ (Пижик В.В.) невизначене майно, все майно; 2) №11587718 від 08.09.2011 підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, 28587566, 02.02.2010, РВ ДВС Ужгородського МРУЮ (Пивоваров Ю.Г.) невизначене майно, все майно. Із загально доступної інформації щодо виконавчих проваджень в АСВІ по гр. ОСОБА_1 відсутні відомості про наявність вище зазначених відкритих виконавчих проваджень, як і їх відкриття, закриття, повернення взагалі.

Вказує, що адресу органу ДВС було скеровано адвокатський запит № 19/06 від 19.06.2023 з вимогою пояснити правову природу виникнення та наявності в реєстрі речових прав на майно записів про обтяження та причини їх нескасування в порядку ст.38 Закону України «Про виконавче провадження», а також вимогу надати копії відповідних постанов. 30.06.2023 нарочно отримано відповідь на адвокатський запит з копіями відповідних постанов, згідно яких: 1) обтяження №9476113 від 02.02.2010р. знято на підставі постанови про зняття арешту з майна ВП 17049764 від 23.04.2021; 2) обтяження №11587718 від 08.09.2011р. накладено на підставі постанови про відкриття провадження 08.09.2011 ВП №28587566 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-9185/10, виданого 23.08.2011 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в розмірі 173 266,05 грн., вказане провадження завершене на підставі п.8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999) 31.07.2012 року.

Зазначає, що виконавче провадження є завершеним з 31.07.2012 року, повторно до органів ДВС не пред`являлись виконавчі листи, а граничний строк пред`явлення виконавчого листа складає 3 роки, який відповідно сплинув в 2015 році, жодних майнових вимог до ОСОБА_1 стягувачем не було пред`явлено.

Враховуючи вище викладене, просить суд визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язати посадових осіб Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вжити необхідних заходів щодо зняття обтяжень №11587718 від 08.09.2011 року, накладених на підставі постанови про відкриття провадження BП №28587566, на майно ОСОБА_1 , шляхом їх скасування.

31 липня 2023 року через канцелярію суду начальником Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні скарги просить відмовити за безпідставністю.

Заяви ( клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 року дана скарга передана для розгляду судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяні О.В.

25.07.2023 року суддею відповідно до ч.2 ст. 448 ЦПК України повідомлено Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про надходження до суду відповідної скарги.

25.07.2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прийнято до провадження скаргу та призначено скаргу до розгляду.

Скаржник та його представник, представник відділу державної виконавчої служби у судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви, кожен окремо, відповідно до яких просили суд розглядати справу без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Постановою головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Пивоваровим Ю.Г. у виконавчому провадженні №28587566 від 08.09.2011 року постановлено відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-9185/10, виданого 23.08.2011 року Ужгородським міськрайонном судом Закарпатської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на корить на корить ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в розмірі 173 266,05 грн. Постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення 173 266,05 грн.

Постановою головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Пивоваровим Ю.Г. у виконавчому провадженні №28587566 від 31.07.2012 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-9185/10, виданого 23.08.2011 року Ужгородським міськрайонном судом Закарпатської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на корить на корить ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в розмірі 173 266,05 грн. постановлено виконавчий документ №2-9185/10, виданий 23.08.2011 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, повернути стягувачу; припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення. Наявна примітка, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 31.07.2013 року.

Відповідно до наявної інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стягувач ПАТ «Фідокомбанк» є припиненим з 08.05.2014 року.

03.07.2023 представник скаржниці адвокат Мигальчич Л.А. звернулася до начальника Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з вимогою про зняття обтяження №11587718 від 08.09.2011 року, накладеного на підставі постанови про відкриття провадження BП №28587566 на майно боржника ОСОБА_1 .

У відповідь на зазначену вимогу представнику скаржниці було направлено лист №35634 від 18.07.2023, суть якого зводиться до того, що відсутні правові підстави для зняття арешту у виконавчому провадженню №28587566, оскільки повернення виконавчого документу стягувачу не створює собою обов`язку державного виконавця зі зняття арешту на майно в межах вказаного виконавчого провадження.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №335862889 від 15.06.2023 року, в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» міститься інформація про обтяження/арешт, накладені Ужгородським районним відділом ДВС щодо ОСОБА_1 , а саме:

-арешт нерухомого майна №9476113 від 02.02.2010 року, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, 17049764, 02.02.2010 року РВ ДВС Ужгородського МРУЮ (Пижик В.В.) невизначене майно, все майно;

-арешт нерухомого майна №11587718 від 08.09.2011 року, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, 28587566, 02.02.2010, РВ ДВС Ужгородського МРУЮ (Пивоваров Ю.Г.) невизначене майно, все майно.

Оцінка суду.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Спір у даній справі виник у зв`язку з оскарженням бездіяльності державного виконавця, який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні №28587566 щодо незняття арешту з майна боржника на стадії завершення виконавчого провадження під час повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 8 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 47 Закону (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено

частково, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за

виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на

заставлене майно.

На підставі частини 5 статті 47 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Положеннями частини 1 статті 49 Закону визначені підстави закінчення виконавчого провадження, серед яких відсутня така підстава як повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, суд вбачає, що повернення виконавчого документу стягувачу у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» не встановлювало прямого обов`язку у державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

За таких обставин бездіяльності в діях державного виконавця суд не вбачає.

Разом з тим, суд зазначає, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Зокрема, арешт майна боржника, право на застосування якого надано державним виконавцем, є заходом, який забезпечує збереження майна боржника з метою реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Суд також зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених Законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме: справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги в частині зняття арешту, накладеного на все майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 28587566 з формальних підстав, а саме: у зв`язку з відсутністю в діях державного виконавця протиправної бездіяльності, унеможливлює в подальшому здійснення належного захисту майнових прав ОСОБА_1 в частині зняття арешту з її майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку, якщо кредитор - юридична особа припинена і не має правонаступників.

Як встановлено судом, стягувач юридична особа ПАТ «Філокомбанк» є припиненим з 08.05.2014 року.

Отже, будь-яка можливість відновити виконавче провадження № 28587566 відсутня, адже стягувач припинений, правонаступники у нього відсутні, строк на пред`явлення наказу сплинув, і відсутні особи, які мають право на поновлення такого строку.

Отже, наявне порушення майнових прав скаржниці накладеним арештом, встановлена недоцільність на даний час чинності арешту майна та можливість його зняття за рішенням суду у відповідності до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням зазначеного, слід зобов`язати Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути порушення (поновити порушене право скаржника).

З цих підстав, керуючись статтями 2, 4, 13, 18, 260, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С ТА Н О В И В :

Зобов`язати Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти обтяження №11587718 від 08.09.2011 року, накладене на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , на підставі постанови головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Пивоварова Ю.Г. у виконавчому провадженні №28587566 від 31.07.2012 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-9185/10, виданого 23.08.2011 року Ужгородським міськрайонном судом Закарпатської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на корить на корить ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в розмірі 173 266,05 грн.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Копію судового рішення надіслати учасникам справи протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 01.08.2023.

Суддя Олена ГОЛЯНА