Справа № 200/2665/18
Провадження № 4-с/932/19/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Овчиннікової О.С.,

за участю секретаря Фетіскіної К.Р., представника скаржника адвоката Тураєвої О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 , на бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гомілка Андрія Євгенійовича, стягувач ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпра надійшла скарга ОСОБА_1 , на бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гомілка Андрія Євгенійовича, стягувач ОСОБА_2 , згідно з якою просила суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гомілка Андрія Євгенійовича про арешт коштів боржника ОСОБА_1 від 06.07.2022 року у виконавчому провадження № 57196299.

Дану скаргу ОСОБА_1 мотивує тим, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 травня 2018 року у справі № 200/2665/18 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 83342,31 грн. На виконання вказаного заочного рішення 05.09.2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська видав виконавчий лист, який стягувач пред`явив до примусового виконання. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Дніпрі Гомілка А.Є. від 06.07.2022 року у виконавчому провадженні № 57196299 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , в тому числі на банківський рахунок боржника в АТ КБ «Приватбанк», на який ОСОБА_1 отримує пенсію та заробітну плату. З початку червня 2023 року скаржниця не може користуватися грошовими коштами заробітною платою та пенсією , які знаходяться на цьому банківському рахунку. Оскільки цей банківський рахунок є спеціальним, на нього неможливо накладати арешт. Вважає, що такими діями державного виконавця порушуються її конституційні права, просить визнати незаконною та скасувати постанову від 06.07.2022 року про арешт коштів боржника.

Представник скаржниці ОСОБА_1 - адвокат Тураєва О.М. в судовому засідання скаргу підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про місце, час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до частини другої статті 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на наведені правові приписи, суд дійшов висновку про розгляд скарги за відсутності стягувача та державного виконавця.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 травня 2018 року у справі № 200/2665/18 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 83342,31 грн.

На виконання вказаного заочного рішення 05.09.2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська видав виконавчий лист, який стягувач пред`явив до примусового виконання.

Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження № 57196290.

Між тим, судом встановлено, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року було задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тураєвої О.М., заочне рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 травня 2018 року по цивільній справі № 200/2665/18 скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Окрім того, судом встановлено, що дана цивільна справа по суті не розглянута, знаходиться на стадії судового розгляду, наступне судове засідання призначено на 12.09.2023 року.

Однак, не дивлячись на скасування заочного рішення суду 09.04.2019 року, постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Гомілка А.Є. від 06.07.2022 року у виконавчому провадженні № 57196299 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , в тому числі на банківський рахунок боржника в АТ КБ «Приватбанк», на який ОСОБА_1 отримує пенсію та заробітну плату.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заочне рішення суду від 17.05.2018 року, на підставі якого виданий виконавчий лист № 200/2665/18, було скасовано 09.04.2019 року.

Проте , в порушення пункту 5 частини першої статті 39 Закону, виконавче провадження не було закінчено .

Враховуючи зазначене, очевидною є бездіяльність державного виконавця, яка полягає в безпідставному не скасуванні арешту на кошти боржника та не прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування, або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню"

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на кошти боржника, за умови скасованого рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, провадження № 61-1980св21.

Статтею 39 Закону № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Результат аналізу зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону №1404-VІІІ від 02.06.2016 року, підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі скасуванням рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ, підстав для збереження чинності арешту майна боржника немає.

Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вище викладене, державним виконавцем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо обґрунтованості збереження арешту коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57196299 та не закінчення виконавчого провадження за наявності скасованого заочного рішення, на підставі якого виданий 05.09.2018 року виконавчий лист № 200/2665/18.

Відтак, з огляду на те, що приписи Закону України «Про виконавче провадження», як у редакції чинній на момент вчинення оспорюваної дії, так і на час звернення скаржника із скаргою до суду передбачають у разі закінчення виконавчого провадження необхідність зняття арешту, накладеного на майно (кошти) боржника, суд керуючись статтею 41 Конституції України та частиною першою статті 321 ЦК України дійшов до переконливого висновку про задоволення вимог скаржника.

Згідно частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми законодавства суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги боржника.

Керуючись ст.ст. 76 - 81, 89, 259 - 261, 353 - 354, 450 - 451 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , на бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гомілка Андрія Євгенійовича, стягувач ОСОБА_2 , задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гомілка Андрія Євгенійовича про арешт коштів боржника ОСОБА_1 від 06.07.2022 року у виконавчому провадження № 57196299.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Овчиннікова