Справа № 444/3054/22 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З. Л.
Провадження № 22-ц/811/1410/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Цяцяк Р.П.,

судді: Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа ОСОБА_3 , про стягнення зі згаданого відповідача на користь позивачки:

- 69 518 грн. 91 коп. невиплаченого страхового відшкодування;

- 4 000 грн. витрат за проведення експертизи;

- 8 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу;

- 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 28 липня 2022 року у Львівській області, с. Малехів, на вул. Івасюка, 30, трапилася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був під керуванням та належить ОСОБА_2 , та транспортного засобу марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що був під керуванням ОСОБА_3 . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахованою в ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» згідно полісу 209653964. Учасниками ДТП на місці ДТП було складено спільне повідомлення про ДТП (Європротокол). Зазначалося, що відповідно до складеного Європротоколу винуватцем ДТП був водій ОСОБА_3 , який кермував транспортним засобом марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Згідно Висновку судової автотоварознавчої експертизи № 99 від 29 серпня 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 69 518 грн. 91 коп. Позивачка ОСОБА_2 звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП, а згодом із заявою про виплату страхового відшкодування. У відповідь ТДВ СК «Альфа-Гарант» своїм листом від 19.10.2022 року повідомило ОСОБА_2 про відмову у виплаті страхового відшкодування (а.с. 1-5).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 129-134).

Дане рішення оскаржив представник позивачки.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає що, відмовляючи в задоволенні позову, суд погодився із позицією страховика (відповідача), відповідно до якої винуватцем ДТП є позивачка, хоча підписуючи Європротокол усі учасники ДТП погодились з тим, що винуватцем ДТП є ОСОБА_3 , який визнав свою вину у ДТП.

Вважає, що жодна із запропонованих Типових схем дорожньо-транспортних пригод не відповідає конкретним обставинам даної ДТП, а тому вважає, що обґрунтованим є застосування до спірних правовідносин схеми під номером 5.2., за якої винуватцем є ОСОБА_3 , а не застосованої відповідачем схеми під номером 4.1., яка не відповідає дорожній обстановці, що склалася безпосередньо перед ДТП.

Вважає, що безпідставна відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є нічим іншим, як бажанням уникнути виконання ним зобов`язання, що стосується відшкодування збитків потерпілій особі за наслідками настання страхового випадку (а.с. 143-146).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Як стверджується матеріалами справи, відмова у виплаті страхового відшкодування відповідачем (як страховиком) обґрунтовується тим, що:

-вина ОСОБА_3 у ДТП, яка мала місце 28.07.2022 року, належними та допустимими доказами не є доведеною;

-насправді винною у ДТП є позивачка, яка порушила пункт 10.9 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що «під час руху транспортним засобом заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», а відтак до спірних правовідносин підлягає до застосування схема № 4.1 з додатку «Типові схеми ДТП» до Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженої протоколом Президії МТСБ України від 11.08.2011 року № 274/2011 («Інструкція…»).

При цьому відповідач повідомляє позивачку про те, що «у разі надання документів, підтверджуючих настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу ( ОСОБА_3 ) у … дорожньо-транспортній пригоді, рішення може бути переглянуто» (а.с. 16).

В обґрунтування твердження того, що винним у ДТП був саме ОСОБА_3 , позивачка посилається лише на визнання останнім своєї вини у ДТП, а також вважає, що до спірних правовідносин підлягає до застосування схема № 5.2 (а не № 4.1) з додатку «Типові схеми ДТП» до Інструкції…

Визнання вини у ДТП особою, цивільно-правова відповідальність якої є застрахованою (а відтак для цієї особи ( ОСОБА_3 ) практично відсутні ризики, пов`язані з визнанням нею цієї вини), не може бути безспірним доказом наявності такої вини та (відповідно) підставою для звільнення позивачки від доказування відсутності саме її вини у ДТП.

Відтак, з урахуванням всіх обставин по справі, страховик (відповідач) вправі був аналізувати всі ці обставини в їх сукупності, зокрема: схему ДТП, фотографії з місця ДТП, пояснення учасників ДТП тощо.

Порівняльний аналіз схем № 4.1 та № 5.2 з додатку «Типові схеми ДТП» до Інструкції… свідчить про те, що визначальним у схемі № 4.1 є те, що ДТП мала місце при русі транспортних засобів заднім ходом, а у схемі № 5.2 - те, що ДТП мала місце в результаті скоєння наїзду на нерухомий транспортний засіб (а.с. 91).

Та обставина, що на момент ДТП позивачка рухалась належним їй транспортним засобом заднім ходом («із заїзду до (належного позивачці) будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 »), стверджується її власноручними поясненнями у Повідомленнях про дорожньо-транспортну пригоду, поданих нею страховику (а.с. 87, 88), а також наведеними нею доводами у позовній заяві (а.с. 3), а відтак ця обставина доказуванню не підлягає (частина 1 статті 82 ЦПК України).

Відтак, страховик (відповідач) вправі був застосувати до спірних правовідносин саме схему № 4.1, згідно якої винним у ДТП є саме той автомобіль, який рухався заднім ходом, оскільки пунктом 10.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що «під час руху транспортним засобом заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

Ні Відповідь позивачки на відзив відповідача на її позов (а.с. 97-98), ні апеляційна скарга не містять доводів стосовно того, чому саме схема № 4.1, а також пункт 10.9 Правил дорожнього руху України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2023 року - 2 684, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 69 518 грн. 91 коп.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 69 518 грн. 91 коп., що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684, 00 грн. х 100 = 268 400, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 69 518 грн. 91 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 квітня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 02 серпня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.