Справа № 305/353/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Кондора Р.Ю., з участю секретаря Сливки С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури на рішення Рахівського районного суду від 30 травня 2022 року (у складі судді Марусяк М.О.) за позовом Тячівської окружної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про визнання наказу недійсним і витребування земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Тячівська місцева прокуратура Закарпатської області в інтересах держави звернулася до суду з позовом у березні 2020 р.

Ухвалою Рахівського районного суду від 13.05.2021 р. замінено первісного відповідача ОСОБА_2 , на належного відповідача ОСОБА_1 , та залучено до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (т.1, а.с.245-247).

Ухвалою цього ж суду від 15.11.2021 р. залучено до участі в справі: Тячівську окружну прокуратуру як правонаступника позивача Тячівської місцевої прокуратури, та ОСОБА_2 в якості співвідповідача (т.2, а.с.43-46).

Після зміни предмету позову прокуратура остаточно просила:

-визнати недійсним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 3560-сг від 11.12.2017 р. «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки», яким ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку, кадастровий номер :07:001:0160, площею 0,12 га, вартістю 456100 гривень, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту, полонина Довга, на території Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області;

-Витребувати в ОСОБА_1 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області земельну ділянку, кадастровий номер :07:001:0160, площею 0,12 га, вартістю 456346 грн., цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту на території Чорнотисянської сільської ради, полонина Довга Рахівського району Закарпатської області;

-Стягнути з відповідачів на користь прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 5255 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував наступними обставинами.

У ході вивчення стану дотримання вимог земельного законодавства на території Рахівського району прокуратурою було встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 3560-сг від 11.12.2017 р. «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки» ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку, кадастровий номер :07:001:0160, площею 0,12 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту, полонина Довга, на території Чорнотисянської сільської ради Рахівського району.

08.05.2018 р. державним реєстратором Рахівської РДА Делятинчуком А.І. прийнято рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на вказану земельну ділянку.

Однак, місцевою прокуратурою установлено, що на підставі розпорядження голови Рахівської РДА № 18 від 21.01.2003 р. «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» ОСОБА_2 було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,72 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території урочища «Плеші», а 02.12.2003 р. видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р4 № 058642.

Тобто, ОСОБА_2 на час отримання спірної земельної ділянки (наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області № 3560-сг від 11.12.2017 р.) уже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання.

Таким чином, оскільки наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області № 3560-сг від 11.12.2017 р. прийнятий з порушенням вимог ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України, то відповідно до ст. 152 ЗК України та ст.ст. 16, 21 ЦК України підлягає скасуванню і визнанню недійсним, а спірна земельна ділянка витребуванню від ОСОБА_1 як останнього власника., що є належним способом захисту у спірних правовідносинах.

Рішенням Рахівського районного суду від 30.05.2022 р. у позові відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 06.03.2020 р.

У апеляційній скарзі заступник керівника обласної прокуратури О.Ломакіна-Невідома просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Покликається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-Не відповідають обставинам справи доводи суду щодо пред`явлення прокурором негаторного позову про визнання правочину недійсним із застосуванням реституції, оскільки заявлено вимогу про витребування земельної ділянки на підставі ст. 388 ЦК України;

-Висновок суду першої інстанції про те, що прокурор не вправі пред`являти позовні вимоги про витребування майна (земельної ділянки) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, який у свою чергу не має повноважень із розпорядження вказаним видом земельних ділянок, є безпідставним;

-Судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а твердження про відсутність підстав для задоволення позову прокурора не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковим.

Письмового відзиву на скаргу не подано.

У судовому за сіданні представник позивача прокурор М.Роман, підтримав скаргу в повному обсязі з наведених у ній обґрунтувань.

Решта учасників справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце такого були належно повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, розпискою (а.с.148) і оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.150-151).

Клопотання представника ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області В.Бобрика про відкладення розгляду справи в зв`язку з його участю в інших судових засіданнях не заслуговує на задоволення, оскільки ГУ Держгеокадастру як юридична особа не обмежена лише одним конкретним представником, а правова аргументація управління суду відома та зрозуміла.

За таких обставин і враховуючи кількість судових засідань у справі (4 засідання) колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності решти учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції у цілому та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову з таких мотивів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в зв`язку з невірним обранням прокурором способу захисту порушеного права.

При цьому, установив наступні факти й обставини.

04.08.2016 р. ОСОБА_2 звернувся із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Чорнотисянської сільської ради, полонина Довга, за межами населеного пункту, Рахівського району Закарпатської області, вказавши, що земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства безоплатно у власність не отримував.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 08.09.2016 р. № 2657-СГ надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,12 га для особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Чорнотисянської сільської ради, полонина Довга, Рахівського району.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 11.12.2017 р. № 3560-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано громадянину ОСОБА_2 у власність земельну ділянку загальною площею 0,12 га з кадастровим номером :07:001:0160 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населеного пункту, полонина Довга, на території Чорнотисянської сільської ради Рахівського району.

Також з`ясовано, що 21.01.2003 розпорядженням голови Рахівської РДА Закарпатської області за № 18 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 0,72 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території урочища «Плеші».

На підставі вказаного розпорядження головою Рахівської РДА видано державний акт на право власності на землю серії Р4 № 058642, відповідно до якого ОСОБА_2 набув безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,72 га, яка розташована на території Рахівської міської ради, урочище «Плеші» Закарпатської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

За змістом ч.4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання.

Отже, на момент винесення наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 11.12.2017 р. № 3560-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,12 га з кадастровим номером :07:001:0160 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населеного пункту, полонина Довга, на території Чорнотисянської сільської ради Рахівського району на підставі ст. 118 (Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами) ЗК України, у ОСОБА_2 уже перебувала у власності земельна ділянка площею 0,72 га, яка розташована на території Рахівської міської ради, урочище «Плеші» Закарпатської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, передана йому у приватну власність Рахівською РДА безоплатно та з аналогічним цільовим призначенням.

13.03.2020 р. ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки № 1-474 відчужив земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:001:0160 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту, полонина Довга, на території Чорнотисянської сільської ради Рахівського району третій особі ОСОБА_3 .

У свою чергу, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № 1-488 від 18.03.2020 р., відповідно до якого остання набула право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:001:0160 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту, полонина Довга, на території Чорнотисянської сільської ради Рахівського району, що стверджується Інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 210741530 від 29.05.2020 р.

Прокурор, який діє в інтересах держави, у змінених позовних вимогах одночасно просить визнати недійсним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 3560-сг від 11.12.2017 р. «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки», яким ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку за кадастровим номером :07:001:0160 площею 0,12 га, вартістю 456100 грн., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту, полонина Довга, на території Чорнотисянської сільської ради Рахівського району (негаторний позов) та витребувати у ОСОБА_1 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області цю земельну ділянку (віндикаційний позов), що є взаємовиключним.

Окрім того, у нашому випадку повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою належить Ясінянській селищній раді Рахівського району Закарпатської області, яка не є стороною по справі № 305/353/20.

Натомість, прокурор просить витребувати земельну ділянку в користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (відповідача по справі), яке з 27.05.2021 р. утратило повноваження з розпорядження вказаним видом земельних ділянок.

Таким чином, прокурор не вправі пред`являти позовні вимоги про витребування майна в інтересах відповідача по справі, який в свою чергу не має повноважень з розпорядження вказаним видом земельних ділянок.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із указаними висновками через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права (неналежна оцінка доказів).

Згідно з положеннями ст. 263 ч.1, 2, 5 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає цим вимогам.

Неоспореними обставинами у справі є статус прокурора як самостійного позивача, повторне безоплатне отримання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та перебування спірної земельної ділянки у власності ОСОБА_1 .

Обставинами, які оспорюються і підлягають правовому аналізу під час апеляційного перегляду є спосіб захисту порушеного права та участь у справі органу місцевого самоврядування Ясінянської селищної ради Рахівського району.

Статус Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області як відповідача ніким із учасників не оспорений і судом першої інстанції не аналізувався, однак із приводу позовних вимог прокуратури в інтересах держави до ГУ Держгеокадастру існують правові висновки Верховного Суду, які необхідно враховувати.

Так, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 р. у справі № 922/1830/19 (провадження № 12-91гс20) вказано, що:

«в разі якщо держава вступає у цивільні (господарські) правовідносини, вона має цивільну правоздатність на рівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, зокрема, у цивільних (господарських) відносинах розглядається як поведінка держави у цих відносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава (зокрема, цивільних, господарських), органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах (пункти 6.21, 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 5023/10655/11 від 20 листопада 2018 року, пункти 4.19, 4.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18). Крім того, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що і в судовому процесі, зокрема в цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови ВП від 27.02.2019 р., справа № 761/3884/18).

Отже, під час розгляду спору в суді фактичною стороною у справі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Законодавство передбачає два випадки представництва прокурором у суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення: захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; відсутній орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави.

Водночас в обох цих випадках прокурор здійснює представництво держави, яка і є фактичною стороною у справі.

У цій справі прокурор пред`явив, зокрема, вимогу про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагентства у Харківській області, відповідачем визначив ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Отже, в частині цієї позовної вимоги позов фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самої (в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області).

Указане не відповідає положенням ч.1 ст. 45 ГПК України, відповідно до якої сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу. Отже, позивач і відповідач не можуть збігатися, оскільки такий збіг унеможливлює наявність спору.

Подібних висновків, але щодо участі органів державної влади в адміністративному процесі Велика Палата Верховного Суду дійшла в постанові від 13.11.2019 р. у справі № 826/3115/17».

У справі, що переглядається, позивач керівник окружної прокуратури пред`явив, зокрема, вимогу про визнання недійсним і скасування наказу ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області. Отже, в частині цих позовних вимог позов фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самої (в особі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області), що не відповідає ч.1 ст. 48 ЦПК України, відповідно до якої сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, які не можуть збігатися.

За таких обставин вимога прокуратури, пред`явлена до ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, не може бути задоволена «a priori».

У частині позовних вирішення вимог прокуратури в інтересах держави до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним і скасування наказу та витребування земельної ділянки колегія суддів виходить із такого.

Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 р. у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 р. у справі № 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 р. у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст. 21 ЦК України).

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (див., зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018 р. у справі № 361/2965/15-а (провадження № 11-190апп18), від 09.11.2021 р. у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2020 р. у справі № 706/1685/16-ц (провадження № 61-39939св18) вказано, що:

«приймаючи оспорюваний наказ, ГУ Держземагентства у Черкаській області факт реалізації ОСОБА_1 права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не перевірило, порушило вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому наказ, яким затверджено проект землеустрою та передано земельну ділянку у власність особи, яка таке право вже використала, є незаконним. З урахуванням вимог статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз».

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина перша, друга статті 89 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Прокурор стверджує і суд першої інстанції установив, що ОСОБА_2 повторно отримав безоплатно у власність земельну ділянку за одним і тим же цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Указаний довід і судовий висновок не оспорені та не оскаржені. Правовою підставою позову є ст. 388 ЦК України.

Згідно з положеннями ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває прав власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За правилом ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У частині першій статті 388 ЦК України встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником, або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про витребування майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних правовідносин.

У нашому випадку спірна земельна ділянка вибула з володіння поза волею власника (держави) на підставі незаконного рішення органу державної влади (наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області), в зв`язку з чим ефективним способом захисту, який відновить порушене право, є витребування земельної ділянки від добросовісного набувача ( ОСОБА_1 ) на користь держави на підставі статті 388 ЦК України. При цьому, рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем.

Згідно з усталеною правовою позицією ВС для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не вимагається.

Разом із тим, беручи до уваги принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), способи захисту порушеного цивільного права (ст. 16 ЦК України) і той факт, що саме оспорений наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області став правовою підставою для незаконного (повторного) отримання ОСОБА_2 земельної ділянки, то колегія суддів вважає доцільним визнати цей наказ недійсним, що не суперечить закону, охоплюється розуміння віндикації (а не реституції як правового наслідку негаторного позову) і не призводить до неправильного вирішення спору.

Аналізуючи висновок суду першої інстанції про те, що прокурор не вправі пред`являти позовні вимоги про витребування майна (земельної ділянки) в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, який у свою чергу не має повноважень із розпорядження вказаним видом земельних ділянок, а такими повноваженнями володіє Ясінянська селищна рада Рахівського району, колегія суддів зауважує наступне.

27.05.2021 р. набрала чинності переважна більшість норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року № 1423-IX.

Із дня набрання чинності пунктом 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України (тобто, з 27.05.2021 р.) до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади (на території Закарпатської області Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області), що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Законом визначена передача сільським, селищним, міським радам повноважень з розпорядження всіма землями державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, які залишаються у державній власності.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Однак, прокуратура звернулася до суду з позовом у березні 2020 р., тобто в період наявності у ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою.

У зв`язку з цим, а також зважаючи на необхідність дотримання передбаченої земельним законодавством процедури передачі земель державної власності у комунальну власність, витребування спірної земельної ділянки спочатку на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області є правильним і залучення на цій стадії Ясінянської селищної ради Рахівського району є передчасним.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до ст. 376 ч.1, п.3, п.4 ЦПК України рішення суду першої інстанції належить скасувати, а позов задовольнити.

З приводу розподілу судових витрат колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України витрати, понесені апелянтом за подачу позову та апеляційної скарги, належить покласти на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1, п.3, п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури задовольнити. 2.Рішення Рахівського районного суду від 30 травня 2022 року скасувати. 3.Позов Тячівської окружної прокуратури в інтересах держави задовольнити. 3.1.Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 3560-сг від 11 грудня 2017 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки», яким ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0160, площею 0,12 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, вартістю 456 100 грн., що розташована за межами населеного пункту полонина Довга на території Чорнотисянської сільської ради Рахівського району; 3.2.Витребувати у ОСОБА_1 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області земельну ділянку, кадастровий номер :07:001:0160, площею 0,12 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, вартістю 456 346 грн., що розташована за межами населеного пункту на території Чорнотисянської сільської ради полонина Довга Рахівського району. 4.Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Тячівської окружної прокуратури в інтересах держави 8943 (вісім тисяч дев`ятсот сорок три) гривні 50 (п`ятдесят) копійок у відшкодування судового збору за подачу позовної заяви. 5.Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Закарпатської обласної прокуратури 6306 (шість тисяч триста шість) гривень у відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги. 6.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 7.Повне судове рішення складено 28.07.2023 р.

Судді: