Справа № 373/1241/23
Номер провадження 2/373/501/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

за участі секретарки Оврашко О.В.,

розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Остапенко Євген Михайлович, Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представник позивачки - адвокат Петренко П.І. звернувся до суду з вимогами: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 1932 від 16.07.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 19305,89 грн; стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив порядок його вчинення, також нотаріусом не враховано та не перевірено факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, не перевірено строків звернення із заявою про видачу виконавчого напису.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 29.06.2023 клопотання представника позивачки про забезпечення позову задоволено.

Ухвалою суду від 29.06.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

06.07.2023 до суду надійшла заява представника відповідача про визнання позовних вимог.

06.07.2023 до суду надійшло клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді.

Ухвалою суду від 07.07.2023 у справі призначено судове засідання.

25.07.2023 до суду надійшло клопотання представника позивачки про розгляд справи за його відсутності, в якому висловлено незгоду з пропозицією відповідача здійснити процедуру врегулювання спору за участі судді.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до копії виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 1932 від 16.07.2020 позивачка є боржником за договором №457/7159 CLBRS від 18.03.2013, укладеним з ПАТ «Платинум Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.07.2014 по 16.07.2020 у розмірі 19305,89 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 9508,01 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією - 2329,90 грн, заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею - 7417,98 грн, плати за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн.

Постановою головного державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Марченком Я.О. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 від 12.04.2021 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. за номером №1932 від 16.07.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 19305,89 грн.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У ч. 1 ст. 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживач - фізична особа, яка набуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

В п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 № К/800/6492/17 № К/800/7651/17 зазначену постанову від 22.02.2017 залишено без змін.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з ч.1 ст.201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінка суду аргументів сторін, доказів.

У постанові від 06.05.2020 по справі № 320/7932/16-ц Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного виконавчого напису, його вчинено за період з 29.07.2014 по 16.07.2020, тобто поза строками загальної позовної давності, визначеними у ЦК України.

За вказаних обставин не вбачається безспірності вимог відповідача до позивача за кредитним договором №457/7159 CLBRS від 18.03.2013.

Оскільки представника відповідача подав заяву про визнання позову та наявні підстави для скасування спірного виконавчого напису, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заява представника відповідача про врегулювання спору за участю судді не підлягає задоволенню, оскільки проти цього заперечила сторона позивача, а також представником відповідача подано заяву про визнання позову, що є однією з форм закінчення процедури врегулювання спору за участю судді.

Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір при поданні заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 грн та позовної заяви у розмірі 1073,60 грн, що разом становить 1610,40 грн, 50 % від якого підлягають поверненню з держаного бюджету, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, а інші 50 % - стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, зареєстрований в реєстрі за №1932, виданий 16.07.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 19305,89 грн таким, що не підлягає виконанню.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», , місцезнаходження: вул.Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204, м.Ірпінь, Київська область, 08200.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження: вул.Мала Житомирська, 6/5, м.Київ, 01001.

Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), , місцезнаходження: вул. Оболонна, 2-в, м.Переяслав, Бориспільський район, Київська область, 08400.

Суддя: Д. В. Свояк