Справа №336/6379/23
Провадження № 2/336/2665/23
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27 липня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши матеріали цивільної справи за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку набувальної давності, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить: визнати за собою право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності, яка належить відповідачам в рівних частках по 1/8 частині кожному.

Позов обґрунтовувала тим, що їй на підставі договору дарування від 14.02.1997, посвідченого П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою, належить 3/4 частин вищевказаного житлового будинку. Відповідачам, які виїхали з України після розвалу СРСР, кожному належить по 1/8 частині вказаного будинку. З моменту придбання 3/4 частин будинку, вона проживає у ньому разом з родиною свого сина, ремонтують будинок, доглядають за земельною ділянкою та усіма будовами, які розташовані на ній, сплачують всі належні платежі. У зв`язку з тим, що відповідачі вже досить довго не цікавляться своїм майном, а позивачка протягом 20-ти років користується будинком та в подальшому має намір володіти ним, користуватися та розпоряджатись, однак оформити право власності в позасудовому порядку не має можливості з причин того, що власники (відповідачі по справі) невідомо де мешкають, вона вимушена звернутись з вказаним позовом до суду.

До позову було долучено наступні копії документів: паспорта та РНОКПП позивачки, договору дарування, домової книги, технічного паспорта та витягу про державну реєстрацію права власності, акту підтвердження фактичного проживання від 23.06.2023, висновку про вартість будинку АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 07.07.2023 позовна заява була залишена без руху, позивачці надано строк п`ять днів з дня отримання її копії для усунення недоліків позовної заяви, у разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу.

Підставами для залишення позову без руху були відсутність: 1) квитанції про сплату судового збору за подання позову; 2) висновку про вартість будинку АДРЕСА_1 ; 3) доказів користування спірною частиною житлового будинку; 4) доказів наявності права власності на 1/4 частину спірного житлового будинку за відповідачами.

27.07.2023 на адресу суду надійшов уточнений позов.

До позову надано наступні документи: 1) оригінал квитанції про сплату судового збору; 2) копія звіту про оцінку житлового будинку АДРЕСА_1 ; 3) клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати з ТОВ «ЗМБТІ» правовстановлюючі документи на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вивчивши надані суду уточнений позов та долучені до нього документи, суд приходить до наступних висновків.

У позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Так, однією з підстав залишення позову без руху було відсутність доказів того, що відповідачі є власниками спірної частини житла, на яку позивачка має намір визнати за собою право власності.

Позивачка в уточненому позові зазначає, що в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні данні щодо права власності на належну відповідачам частину спірного житлового будинку

Проте, доказів вказаного, суду надано не було.

Також, позивачка з поданням уточненого позову подала клопотання про витребування доказів, а саме витребувати з ТОВ «ЗМБТІ» правовстановлюючі документи на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинне бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Однак, позивачкою не надано доказів того, що вона самостійно зверталася до ТОВ «ЗМБТІ» з відповідною заявою та їй було відмовлено у видачі документів.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.4 ст.84 ЦПК України, суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому ст. ст.116-118 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч.2 цієї статті, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

У відповідності до ч.3 ст.116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія (ч. 4 ст. 116 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст.116 ЦПК України, забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Згідно п. 4-6 ч.1 ст.117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Вирішуючи питання про забезпечення доказів, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із задоволенням вказаної заяви.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З позову та долучених до нього документів не вбачається, що позивачка до звернення з вказаним позовом до суду, а також після його подачі зверталася до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом витребування певних доказів по справі у відповідної установи.

Також, однією з підстав для залишення позову було те, що позивачкою не було надано доказів того, що вона (згідно позову): «З моменту придбання 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в будинку проживаю я та родина мого сина, ми ремонтуємо будинок, доглядаємо за земельною ділянкою та усіма будовами, які розташовані на земельній ділянці, сплачуємо всі належні платежі».

В уточненій позовній заяві позивачка зазначила, що доказом вищевказаної обставини є долучений до первісного позову Акт проживання.

Проте, у вказаному документі, складеному 23.06.2023 головою квартального комітету ОСОБА_4 , зазначено, що позивачка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю сім`єю: 1) ОСОБА_2 , (не мешкає з 1995р.), ОСОБА_3 (не мешкає з 1991р.), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_6 (невістка).

З вказаного документу не вбачається періоду, з якого мешкають зазначені у ньому люди. До того ж вказаний документ ніяким чином не доводить факт постійного добросовісного відкритого користування позивачкою 1/4 частиною спірного житлового будинку та земельною ділянкою.

Положеннями ч.3 ст.185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Станом на теперішній час, вимоги ухвали суду від 07.07.2023 у повному обсязі позивачкою не виконані, недоліки позовної заяви не усунуті, у зв`язку з чим позовну заяву необхідно повернути.

Керуючись ст.ст.175, 185, 260 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку набувальної давності - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачці, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.С. Звєздова