Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

встановив:

Позивач обгрунтував свій позов тим, що з 2002 року почав зустрічатись, а з грудня 2003 року вже проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем, ОСОБА_1 , до липня 2020 року. 15.05.2004 року їхні відносини були скріплені церковним шлюбом, про що мається свідоцтво про вінчання. Також, дана подія та святкування з друзями та рідними зафіксована на фото, які долучаються до позовної заяви. Після того, як він з ОСОБА_1 вступив в церковний шлюб, вони відправились у весільну подорож до АР Крим, про що маються фото. Позивач зазначає, що на початку їхнього спільного життя, вони проживали в квартирі його бабусі, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час спільного проживання вони мали спільний побут, піклувались один про одного, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, яким розпоряджалась ОСОБА_1 , в грудні 2003 року придбали квартиру за адресою АДРЕСА_2 , яка була оформлена на ОСОБА_1 , та в якій вони проводили ремонтні роботи, купували меблі, побутову техніку та проводили повне облаштування, а вже влітку 2004 року переїхали в неї жити, в цей же час, влітку 2004 року він продав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та за ці кошти продовжувався робитись ремонт та облаштування набутої квартири. В 2009 році вони за спільні кошти придбали земельну ділянку в АДРЕСА_3 , яка зареєстрована за ОСОБА_1 , побудували на даній земельній ділянці будинок, який теж зареєстрували за ОСОБА_1 , в квітні 2013 року, переїхали родиною жити у вказаний будинок. Позивач був зареєстрований як фізична особа підприємець за адресою: АДРЕСА_2 , основний вид діяльності «Роботи із завершення будівництва». ОСОБА_1 теж працювала, спочатку на ММ «Пекенджинг», потім AT «Райфайзенбанк Аваль», з лютого 2006 року почала працювати фінансовим директором на ТОВ «Черкасиміськбуд», де мала заробітну плату 7700 грн. на місяць. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька ОСОБА_2 , З народження доньки, позивач занедбав власний бізнес, оскільки спільно з нянею піклувався і виховував доньку. ОСОБА_1 в цей час будувала свою кар`єру. Шлюб з ОСОБА_3 уклаладений не був з причини відмови з його сторони від підписання шлюбної угоди. Просив суд Встановити факт проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу з грудня 2003 року по липень 2020 року, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 земельну ділянку та будинок за адресою: АДРЕСА_3 , визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частки земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив в якому вона з поданим до неї позовом не погоджується, вважає вимоги Позивача безпідставними, необгрунтованими, а подані докази такими, що не підтверджують фактичні обставини справи, просила суд в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Щодо встановлення факту спільного проживання Позивача та Відповідача з грудня 2003 року по липень 2020 року. Так, у своїй позовній заяві Позивач просить встановити факт спільного проживання однією сім єю без реєстрації шлюбу з грудня 2003 року по липень 2020 року, зокрема стверджуючи та посилаючись, що: Позивач і Відповідач постійно у заявлений період проживали однією сім`єю; наявність доньки, на думку, Позивача є підставою для визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу; у спірний період Сторони за спільні кошти купували, квартиру, земельну ділянку та побудували будинок, на які позивач просить визнати за собою право власності на нерухоме майно як спільне майно сім`ї.відповідач стверджує, що заявлені позивачем позовні вимоги, обставини і факти викладені у позові не відповідають дійсності, відповідач визнає, що в неї були стосунки з позивачем, він є біологічним батьком її доньки - ОСОБА_2 . Час від часу, вони проводили спільний час, виховували дитину, іноді ночували під одним дахом, проте, ні позивач, ні відповідач статусу сім`ї не мали, вони ніколи не одружувались, та не проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, спільного сімейного побуту не мали, спільних прав та обов`язків чоловіка та дружини не виконували, наявність спільної дитини не є винятковою та абсолютною підставою для визнання факту спільного проживання однією сім`єю, та набуття права спільної сумісної власності на майно.12.12.2003 року після постійного проживання за кордоном позивач повернулась в Україну, а отже перебуваючи за кордоном та маючи там центр життєвих інтересів, фізично не могла проживати однією сім`єю з позивачем з грудня 2003 року. Відповідач вважає, що всупереч приписів частини 1 статті 83 ЦПК України Позивач не довів обставини, які підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю з відповідачем, внаслідок чого вимоги про визнання права власності на майно задоволенню також не підлягають.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

12.12.2003 року позивач з постійного місця проживання, Ізраїль, після розірвання шлюбу повернулась в Україну, що підтверджується копією рішення суд про розірвання шлюбу, з перекладом, паспортами громадянина Ізраїлю та громадянина України на ім`я відповідача з відміткою про перетин державного кордону України 12.12.2003 року.

Сторони визнають факт, та не заперечують, що проживали за адресою АДРЕСА_1 в квартирі якою володів позивач.

Відповідно договору продаж-купівлі квартири, який був укладений 06.11.2002 року між ВАТ «Черкасицивільпроект» та ОСОБА_4 , батьком відповідача, продавець продає квартиру за адресою АДРЕСА_2 , розташовану на 9 поверсі. Строк здачі в експлуатацію будинку в 1 кв. 2003 року. Покупець оплачує продавцю вартість квартири у 2 етапи: 1 етап в сумі 37000,00 грн. в листопаді 2002 року, 2 етап в сумі 25000,00 грн. до листопада 2003 року за умови щомісячної оплати.відповідно пункту 3.2. даного договору, нотаріальне оформлення права власності відбудеться після прийняття будинку в експлуатацію Державною комісією та затвердження рішенням міськвиконкому. Додатковою угодою №1 до договору від 06.11.2002 року на продаж- купівлю квартири по АДРЕСА_2 від 19 грудня 2003 року, на прохання покупця, батька відповідача, оформлення права власності на кв. АДРЕСА_4 проведено на доньку Покупця ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , 1975 року народження, паспорт НОМЕР_1 виданий 03.12.2002 року в зв`язку з повернення дочки на постійне місце проживання.

31.12.2003 року укладено договір купівлі продажу квартири за АДРЕСА_4 між ВАТ «Черкасицивільпроект» та ОСОБА_1 .

11.11.2009 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Рубаном С.С. за реєстровим номером №524 Згідно пункту 5 даного договору вартість даної земельної ділянки складає 17100,00 грн. Згідно пункту 11 даного договору «Покупець довела до відома Покупця, а продавець взяла до уваги той факт, що Покупець у шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що витрачаються нею на придбання земельної ділянки за цим договором, не є спільною сумісною власністю та її особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю земельної ділянки, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні».

За рік до купівлі даної земельної ділянки відповідач уклала Кредитний договір № ML-F00/127/2008 від 27.08.2008 року з З АТ «ОТП Банк»' та взяла кредит у розмірі 20400,00 тис. доларів США. В забезпечення даного зобов`язання відповідач уклала з банком договір іпотеки №PML- F00/127/2008 від 27.08.2008 року, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно даного договору, предмет іпотеки належить на праві власності ОСОБА_1 . Згідно ст.5 договору іпотеки:е) відсутні права будь-яких третіх осіб щодо Предмету Іпотеки (будь-якої його частини);h) зміст ст. ст. 3,21,65,74 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 р. іпотекодавцю роз`яснено. Іпотекодавець не перебуває у фактичних сімейних відносинах.

Батько відповідача, ОСОБА_4 , за місяць до купівлі нею земельної ділянки, 11.09.2009 року продав у місті Києві земельну ділянку та будинок, за адресою АДРЕСА_5 , які він успадкував. Згідно копій договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 11.09.2009 року та договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.09.2009, загальна вартість проданого ним майна склала 1600000 гривень.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14.03.2011 року за відповідачем визнано право власності на спірний самочинно збудований житловий будинок в АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що приблизно з 2016 по 2022 рік позивач та відповідач вели спільний побут, що на її думку виражалось в спільному проживанні, вихованні дитини, проживали разом в сусідньому будинку в с. Свидівок, разом їздили на відпочинок. Хто який мав дохід на той час їй не відомо. Її внук товаришував з їхньою дочкою, вона часто бувала в них в будинку, позивач багато чому навчив її внука.

Свідок ОСОБА_7 показала, що познайомила позивача та відповідача, пізніше вони почали спільно проживати, в червні 2003 року украли церковний шлюб, після цього в 2003-2004 роках придбали квартиру по АДРЕСА_3 , вона чула від знайомих, що на придбання квартири позичали гроші, в кого саме їй не відомо. Показала, що позивачв та відповідач вели спільний побут, що в її розумінні разом проживали, їздили на відпочинок, купували продукти та одяг.

Свідок ОСОБА_8 показав, що тривалий час знає позивача, проводив ремонтні роботи в квартирі по АДРЕСА_3 . За ремонтні роботи з ним розраховувався позивач. Свідок вважає, що в позивача та відповідача була повноцінна сім`я, та зазначив що це є його суб`єктивна думка.

Свідок ОСОБА_9 показав, що знайомий з відповідачем з 2007-2008 років, одного разу при розмові з нею вона повідомила його, що будує будинок в с. Свидівок, та оскільки він займався продажем будівельних матеріалів, відповідач займався постачанням на будівництво будівельних матеріалів за які розрахунок з ним проводила відповідач.

Свідок ОСОБА_10 показала, що є матір`ю відповідача, що у позивача та відповідача не було родини, вони просто зустрічались, після народження дочки він повідомив, що знайшов іншу жінку і з того часу вона з ним не спілкувалась. Спірну квартиру по бульвару Шевченка вона з чоловіком придбалим на спадкові кошти які їм дістались, та переоформили на дочку. Також частину спадкових коштів с вумі 35000 долларів США її чоловік передав відповідачу для будівництва спірного будинку в с. Свидівок.

Свідок ОСОБА_4 , яекий є батьком відповідача показав, що у позивача та відповідача ніколи не було сім`ї, це були якуісь певні стосунки, час від часу вони зустрічались та проживали разом.Спірна квартира була придбана ним, та станом на 2003 рік він порвністю за неї розрахувався, та в кінці року здійснив її переоформлення на відповідача. Спірний будинок в с. Свидівок було побудовано відповідачем за рахунок спадкових коштів які він отримав від продажу спадкового будинку, та передав відповідачу спочатку 35000 долларів США, та в подальшому ще достатню суму коштів.

Свідок ОСОБА_11 показала, що проживаю в будинку по АДРЕСА_6 , є старшою під`їзду. Їй відомо, що спірну квартиру відповідачу придбали її батьки. За квартиру сплачує відповідач. Вважає що у відповідача та позивача ніколи не існувало сімейних стосунків, за ввесь час позивача бачила близько 10 разів.

Свідок ОСОБА_12 показала, що близько 5 років до 2009 року фактично виконувала хатні роботи в сім`ї позивача та відповідача, а саме в квартирі по АДРЕСА_3 , а саме прибирала, готувала їжу та консервації, займалась іншими роботами Вважає, що позивач та відповідач були однією родиною, як чоловік та дружина, на запитання учасників процесу показала, що позивач фактично працював та заробляв кошти, зробила такий висновок тому, що він з нею періодично розраховувався, розраховувався при купівлі продуктів, та іншого.

Свідок ОСОБА_13 показав, що допомагав відповідачу з виготовленням проекту будинку який вона згодом побудувала на земельній ділянці яку пізніше придбала в його дружини, та яка знаходиться поруч з його будинком в с. Свидівок. Йому відомо, що позивач та відповідач разом проживали в спірному будинку, бачив там позивача близько 10 разів.

Свідок ОСОБА_14 показав, що тривалий час знає відповідача, виконував ремонтні роботи в спірній квартирі та будинку, розробляв дизайн та виготовляв меблі. Замовлення та розрахунок проводила з ним відповідач. В квартирі та будинку декілька разів бачив позивача, в якості кого він був присутній йому не відомо.

Судом досліджено інші надані сторонами письмові докази, зокрема спільні фотографії, свідоцтво про вінчання між позивачем та відповідачем, свідоцтва про розірвання шлюбу позивача від 22.10.2002 року, свідоцтво про народження спільної дочки позивача та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , акти опитування сусідів, довідки про реєстрацію за спірною квартирою та будинком, довідки про доходи позивача і відповідача, відзиви та заперечення на відзив з додатками.

Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання, за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Щодо позовних вимог в частині визнання права власності на майно.

Так, обгрунтовуючи свої позовні вимоги щодо визнання права власності на частини спірної квартири, позивач зазначає, що з грудня 2003 року, не зазначаючи дати, він з відповідачем почали проживати однією сім`єю а вже 31.12.2003 року придбали за спільні кошти -за період 17 днів квартиру.

В судовому засіданні було встановлено протилежне, а саме те, що ця квартира була куплена за кошти батьків відповідача. Так, відповідно Договору продаж-купівлі квартири, який був укладений 06.11.2002 року, між ВАТ «Черкасицивільпроект» та ОСОБА_4 , батьком відповідача, Продавець продає квартиру за адресою АДРЕСА_2 , розташовану на 9 поверсі. Строк здачі в експлуатацію будинку в 1 кв. 2003 року. Покупець оплачує продавцю вартість квартири у 2 етапи: 1 етап в сумі 37000,00 гри. в листопаді 2002 року, 2 етап в сумі 25000,00 грн. до листопада 2003 року за умови щомісячної оплати. Пунктом 3.2. даного договору передбачено, що нотаріальне оформлення права власності відбудеться після прийняття будинку в експлуатацію Державною комісією та затвердження рішенням міськвиконкому.

У подальшому Додатковою угодою №1 до договору від 06.11.2002 року на продаж- купівлю квартири по АДРЕСА_2 від 19 грудня 2003 року, на прохання покупця оформлення права власності на кв. АДРЕСА_4 проведено на доньку Покупця ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , 1975 року народження, паспорт НОМЕР_1 виданий 03.12.2002 року. Таким чином, позивач не довів, що з грудня 2003 року він проживав з відповідачем однією сім`єю, й за цей час вони спільно набули у власність дану квартиру, навпаки в судовому засіданні встановлено, та підтверджено належними доказами факт набуття цієї квартири батьком відповідача, після чого вона була оформлена на відповідача, та відповідно є її особистою власністю.

Спірну земельну ділянку відповідач набула на підставі договору купівлі- продажу земельної ділянки від 11.11.2009 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Рубаном С.С. за реєстровим номером №524. Згідно пункту 5 даного договору вартість даної земельної ділянки складає 17100,00 грн., згідно пункту 11 даного договору «Покупець довела до відома Покупця, а продавець взяла до уваги той факт, що Покупець у шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що витрачаються нею на придбання земельної ділянки за цим договором, не є спільною сумісною власністю та її особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю земельної ділянки, у тому числі відповідно до статей 65,74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні».

За рік до купівлі даної земельної ділянки відповідач уклала Кредитний договір № ML-F00/127/2008 від 27.08.2008 року з ЗАТ «ОТГГ Банк» 'та взяла кредит у розмірі 20400,00 тис. доларів США. В забезпечення даного зобов`язання відповідач уклала з банком договір іпотеки №PML- F00/127/20O8 від 27.08.2008 року, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно даного договору, предмет іпотеки належить на праві власності ОСОБА_1 . Згідно ст.5 договору іпотеки:е) відсутні права будь-яких третіх осіб щодо Предмету Іпотеки (будь-якої його частини);h) зміст ст. ст. З,21,65,74 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 р. іпотекодавцю роз`яснено. Іпотекодавець не перебуває у фактичних сімейних відносинах.

Крім того, як зазначено вище, та підтверджено відповідними доказами батько позивача ОСОБА_4 в період набуття відповідачем права власності на земельну ділянку та вподальшому будівницво та оформлення права власності за відповідачем на спірний будинок передавав підповідачу значну суму коштів, які отримав від продажу будинку який дістався йому в спадщину.

У свою чергу, Позивач жодного доказу до позовної заяви щодо участі у будівництві чи придбанні майна не надав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги лише фактами спільного проживання однією сім`єю.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і час і осуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо ыс і осування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та о ов язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Вирішуючи питання щодо правового режиму майна такої сім`ї, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов язків, з ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності - Постанова ВС від 20.01.2021 року у справі № 178/90/18-ц (провадження № 61-12353св20).

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03 червня 2021 року у справі № 748/1943/19 (провадження № 61-5155св20) дійшов правого висновку про те, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) вказувала на те, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно як установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відсутні підстави для встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки між сторонами не мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю, а тому за відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, враховуючи надані докази щодо набуття спірного майна відповідачем відсутні і підстави для визнання майна спільним сумісним майном, та його поділу.

На підставі п.2 ч.1. ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача. Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідна заява понесення витрат на правничу допомогу була зроблена представником відповідача, та буде розглянута в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову - відмовити.

Учасники справи можуть ознайомитись текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. А. Смоляр