Справа № 156/299/22 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/627/23 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Данилюк В. А.,

секретар судового засідання Ганжа М. І.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди транспортного засобу, за апеляційною скаргою позивача - Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 , як т.в.о. директора підприємства видав наказ №210 про укладення договору оренди належного йому автомобіля.

Підставою укладення цього договору визначено відсутність службового автотранспорту для забезпечення першого керівника автотранспортом для вирішення службових питань.

Уповноваженим на підписання договору призначено головного інженера ОСОБА_3 , на якого наказом №213/к від 26 грудня 2017 року ОСОБА_1 поклав обов`язки керівника, а сам на підставі наказу №50-в від 26 грудня 2017 року вибув у відрядження у м. Луцьк до Управління держпраці у Волинській області для розгляду програми розвитку гірничих робіт на І півріччя 2018 року терміном на один день 26.12.2017.

Згідно Статуту ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», затвердженого наказом Міненерговугілля від 22 березня 2012 року №176, керівник підприємства несе повну відповідальність за стан діяльності підприємства, включно за використання бюджетних коштів за цільовим призначення в межах бюджетних надходжень та за шкоду, заподіяну підприємству неправильними діями або бездіяльністю.

Відповідач ОСОБА_1 , діючи усупереч Статуту, виступаючи наймачем, уклав 27.12.2017 з ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» в особі представника - в.о. головного інженера АУП ОСОБА_3, який діяв на підставі цього Статуту та наказу дирекції шахти №213/к від 26 грудня 2017 року, договір оренди транспортного засобу - автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «ML 270 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Ушаковою Ю. А..

ОСОБА_3 достовірно знав про те, що станом на 27.12.2017 на ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» діяло декілька договорів оренди автотранспортних засобів, що підтверджується актами на списання паливно-мастильних матеріалів, а тому не було підстави для укладення нового договору оренди автомобіля.

Також ОСОБА_3 знав, що згідно з наказом №213/к від 26.12.2017 виконує обов`язки керівника підприємства лише на час одного відрядження і свідомо допускав, що не був наділений правом на укладення договору 27.12.2017 і знав, що його укладення призведе до зростання витрат підприємства по орендованих автомобілях.

27.12.2017 т.в.о. директора підприємства Ковтуном В. О. було видано наказ №51-в про вибуття у відрядження в Управління держпраці у Волинській області терміном на один день та що витрати на проїзд необхідно здійснити по орендованому автомобілю марки «MERCEDES-BENZ» моделі «ML 270 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , договір на оренду якого було укладено цього ж дня та підписано ОСОБА_3 , який не мав повної цивільної дієздатності для представлення інтересів підприємства та укладення договорів.

Підприємство, звернувшись листом у січні 2022 року, отримало від Управління держпраці у Волинській області повідомлення про відсутність інформації щодо участі у грудні 2017 року працівників ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» у робочих зустрічах, нарадах при управлінні.

Зазначена обставина може свідчити про те, що працівники підприємства не здійснювали відрядження до Управління держпраці у Волинській області у грудні 2017 року.

У діях ОСОБА_1 наявний умисел, оскільки він знав і усвідомлював, що укладені в момент підписання 27.12.2017 договори оренди автотранспортних засобів у повній мірі забезпечували господарську діяльність підприємства. Він свідомо ввів в оману приватного нотаріуса про наявність у ОСОБА_3 повноважень на підписання договору оренди. Передбачав використання орендованого автомобіля здебільшого в особистих цілях для поїздок з дому на підприємство, бажаючи заволодіти в корисних цілях грошовими коштами підприємства.

Наказом ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» від 02 грудня 2019 року №99 орендований автомобіль у відповідності до пункту 4.3 повернуто ОСОБА_1 до закінчення строку дії договору за згодою сторін з 27 грудня 2019 року.

Ураховуючи наведене, керуючись ст. ст. 229-233 ЦК України, позивач просив визнати недійсним договір оренди транспортного засобу від 27 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», посвідчений приватним нотаріусом Ушаковою Ю.А., зареєстрований у реєстрі за №2317.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 20 квітня 2023 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 від імені відповідача ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу заперечили і просять залишити її без задоволення.

Будучи належним чином повідомлений про день та годину розгляду справи, позивач свого представника у судове засідання не направив і його неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, позивач надіслав клопотання про розгляд справи без представника підприємства.

Заслухавши відповідача і його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 759 ЦК України (тут і далі у редакції на дату укладення договору) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу (ч. ч. 1, 3 ст. 798 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 801 ЦК України визначено, що наймач зобов`язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані. Витрати, пов`язані з використанням транспортного засобу, в тому числі зі сплатою податків та інших платежів, несе наймач.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №110-к/к від 14 грудня 2017 року з 15.12.2017 тимчасово виконання обов`язків директора ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» покладено на ОСОБА_1 і він приступив до виконання цих обов`язків наказом підприємства від 15.12.2017 №207/к (а.с.11, 11-зворот).

15.12.2017 видано наказ керівника підприємства за № 210 року про укладення договору оренди легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «ML 270 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 фізичної особи ОСОБА_1 ; встановлено розмір орендної плати; визначено ОСОБА_1 відповідальною особою за орендований автомобіль та призначено в.о. головного інженера ОСОБА_3 уповноваженим на підписання договору оренди цього автомобіля. Підставою для укладення такого договору зазначено відсутність на підприємстві службового транспорту для забезпечення першого керівника легковим автомобілем для вирішення службових питань та віддаленість об`єкта будівництва шахти від м. Нововолинська, смт. Іваничі, м. Червонограда (а.с.12).

На підставі наказу №50-в від 26 грудня 2017 року т.в.о. директора шахти ОСОБА_1 вибув у службове відрядження у м. Луцьк до Управління держпраці у Волинській області терміном на один день 26.12.2017, а на підставі наказу №51-в від 27 грудня 2017 року він вибув у м. Луцьк до Управління держпраці у Волинській області у відрядження терміном на один день 27.12.2017 (а.с.38, 39)

На час відрядження наказом №213/к від 26 грудня 2017 року в.о. головного інженера АУП ОСОБА_3 призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора підприємства (а.с.40).

Із копії договору оренди транспортного засобу №115 від 27 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ушаковою Ю.А. (зареєстрований у реєстрі за №2317) вбачається, що його укладено між наймодавцем - фізичною особою ОСОБА_1 і наймачем - ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» в особі представника: в.о. головного інженера АУП ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту підприємства та наказів підприємства № 207/к від 15.12.2017 і № 213/3 від 26.12.2017. Предметом договору є передача наймодавцем наймачу у тимчасове платне користування автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» модель «ML 270 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с.14).

Підставою для визнання недійсним договору оренди позивач зазначає обман нотаріуса щодо повноважень ОСОБА_3 на його підписання від імені підприємства і статтю 232 ЦК України.

Разом із тим, законодавець урегульовує поняття вчинення правочину під впливом обману не нотаріуса, який його посвідчує, а навмисне введення в обману однією стороною правочину другу сторону (ч. 1 ст. 229 ЦК України).

Посилання позивача на відсутність у ОСОБА_4 права підписувати договір оренди від імені підприємства, оскільки на нього було покладено обов`язки керівника лише на один день 26.12.2017 - відхиляються апеляційним судом, оскільки зазначене спростовується змістами наказів №50-в від 26.12.2017, №51-в від 27.12.2017 про відрядження ОСОБА_1 та №213/к від 26.12.2017 року про призначення ОСОБА_3 тимчасово виконуючим обов`язки директора підприємства на час його відрядження.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не було встановлено термін відрядження ОСОБА_1 і що фактично на момент підписання договору оренди він не перебував у відрядженні - відхиляються апеляційним судом, оскільки жоден із наказів про відрядження не визнано незаконним.

Як визначено частиною першою статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Жодних доказів про саме зловмисну домовленість сторін договору та у чому вона проявлялася на дату укладення договору - позивачем не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність необхідності укладати спірний договір оренди з підстав перебування в оренді інших транспортних засобів - відхиляється апеляційним судом, оскільки позивач не надав жодного рішення підприємства про обмеження кількості орендованих транспортних засобів станом на дату укладення спірного договору.

Судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено всі обставини справи і дано їм вірну правову оцінку, у зв`язку із чим суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» залишити без задоволення, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді