Справа № 296/7240/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" травня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Анциборенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради про визнання права на приватизацію житлового приміщення та виключення квартири з числа службових,-

ВСТАНОВИВ:

16.08.2021 позивач звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради і просить визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 ; виключити квартиру АДРЕСА_1 з числа службових.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 26.06.1974 року №518 позивачу надана кв. АДРЕСА_1 . Квартира надана як особі, яка пропрацювала в системі ЖКГ на посадах зайняття яких дає право на отримання службового житла, більше 10 років. У квартирі позивач продовжує проживати і на даний час.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з питання приватизації квартири, однак, через відсутність у позивача необхідного комплекту документів вирішення питання перебуває на розгляді до сих пір. Зокрема, відповідач пропонує серед інших документів надати ордер на кв. АДРЕСА_1 , проте запитуваний відповідачем документ у позивача відсутній, оскільки він зберігався на підприємстві, де позивач пропрацювала більше 10 років.

Крім того, зазначає, що відповідач стверджує, що кв. АДРЕСА_1 відноситься до числа службових, однак, всі намагання позивача відшукати відповідне рішення залишаються марними.

Зазначає, що виходячи зі змісту чинного житлового законодавства двома обов`язковими умовами виникнення у мешканців права на приватизацію квартири є: постійне проживання таких осіб у зазначеному житлі та їх особисте звернення до органів приватизації з порушеного питання. Оскільки позивач правомірно на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 26.06.1974 року №518 вселилася до кв. АДРЕСА_1 , то має право на приватизацію житла на своє ім`я, а відповідач не мав законних підстав відмовляти у приватизації квартири у зв`язку з відсутністю у позивача ордера на житлове приміщення.

Вважає, що належним способом захисту порушеного права буде покладення на відповідача обов`язку проведення дії щодо приватизації кв. АДРЕСА_1 без ордеру, оскільки позивач на законних підставах проживає та є зареєстрованою у спірній квартирі, а відсутність ордеру про надання житлової площі позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, тому вважає за необхідне зобов`язати Житомирську міську раду провести дії щодо приватизації без ордеру на житлове приміщення.

При цьому зазначає, що житлове приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. Облік службових жилих

приміщень у всіх будинках незалежно від їх належності здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових.

Громадяни, які мешкають у службових жилих приміщеннях та пропрацювали

на підприємстві (установі, організації), що надало їм службове жиле приміщення, не менше як 10 років не можуть бути виселені з нього без надання іншого жилого приміщення (ст.125 ЖК УРСР). Також вони мають право звернутись із відповідною заявою про надання їм іншого (замість службового) житла з державного чи громадського житлового фонду, або зняття з даного житла статусу службового. І лише після вирішення цього питання таке житло може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому законом "Про приватизацію державного житлового фонду".

Зазначає, що оскільки відповідач вважає кв. АДРЕСА_1 службовою, однак, підтвердити дану обставину не може через відсутність документів про це, тому вважає за доцільне у разі підтвердження статусу квартири як службової виключити її з числа таких та приватизувати її без ордера.

Також зазначає, що приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ради про включення їх до числа службових, а оскільки ні у позивача, ні у відповідача немає відповідних документів або рішення про надання даному житловому приміщенню статусу службового, тому воно таким не є.

До того ж зазначає, що "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затверджене наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, передбачено, що до переліку документів, зазначених у його п.18, громадянами має бути поданий ордер на житлове приміщення, яке вони виявили намір приватизувати. Проте, у разі відсутності ордера у особи даний нормативно-правовий акт не містить вказівок, яким чином має діяти орган, уповноважений на передачу квартир у власність громадян шляхом приватизації, тобто у Положенні не вказано, що відсутність ордеру є підставою для відмови у приватизації квартири.

Враховуючи, що позивач тривалий час користується кв. АДРЕСА_1 та набула право на вселення на законних підставах, не використала житлові чеки на приватизацію житлового фонду, тому відсутність ордеру не може бути безумовною підставою для відмови позивачу у приватизації житла.

Враховуючи вищевикладене позивач просить позов задовольнити.

16.08.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.18-19).

25.08.2021 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.20).

06.10.2021 на виконання вимог ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 25.08.2021 позивачем долучено квитанцію про сплату судового збору (а.с.24).

12.11.2021 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.26).

09.12.2021 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву (а.с.27-29).

Зазначає, що Житомирська міська рада не визнає позов у повному обсязі, оскільки з невідомих причин та підстав позивач стверджує, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 26.06.1974 року №158 була надана кв. АДРЕСА_1 , хоча жодних належних доказів не надає ні рішення, ні ордеру. При цьому саме позивач зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в позові, та надати документи, які б підтверджували позовні вимоги. Також відсутнє звернення позивача до Державного архіву Житомирської області з метою захисту своїх інтересів щодо отримання зазначеного вище рішення.

Зазначає, що 23.08.2011 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради на звернення позивача щодо виключення квартири з числа службових було роз`яснено, який перелік документів для цього необхідний, однак, позивач так і не звернулась з необхідним переліком до відповідача.

07.09.2011 року Комунальне підприємство "ВЖРЕП №16" Житомирської міської ради звернулось до виконавчого комітету Житомирської міської ради з клопотанням про виключення цієї квартир з числа службових. Зазначили, що вищевказана квартира надавалася позивачу як такій, що пропрацювала в системі житлово-комунального господарства на посадах, займання яких дає право на отримання службового житла, однак, КП "ВЖРЕП № 16" у своєму клопотанні до виконавчого комітету Житомирської міської ради взагалі не вказало, що відпала потреба у використанні квартири як службової.

28.12.2011 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради було повідомлено позивача та Комунальне підприємство "ВЖРЕП №16", що громадською комісією з житлових питань при міськвиконкомі не погоджено питання виключення квартири із числа службових, оскільки відсутні відомості про виділення позивачу службової квартири та документи, які підтверджують законне вселення у квартиру.

Також зазначає, що питання надання, включення/виключення жилих приміщень до/з числа службових, регулюються статтями 118-126 Житлового кодексу Української РСР та постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37 "Про службові жилі приміщення", якою затверджені "Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення" та "Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР".

Згідно п.6 Положення жиле приміщення виключається з числа службових якщо відпала потреба у такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання у службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових, тому твердження позивача, що за нею має бути визнано право на приватизацію та виключення квартири із числа службових є таким, що суперечить чинному законодавству.

Крім того, зазначає, що з урахуванням вказаного вище Положення Житомирська міська рада є неналежним відповідачем, оскільки виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської ради.

Разом з тим позивач не надає жодного документального підтвердження щодо відмов Житомирської міської ради та виконавчого комітету Житомирської міської ради з питання приватизації майна. Будучи обізнаною, що квартира є службовою, позивач свідомо звертається до органу приватизації. Хоча, відповідно до п.2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" не підлягають приватизації квартири, віднесені встановленому порядку до числа службових.

Також зазначає, що в управлінні житлового господарства Житомирської міської ради функції органу приватизації виконує інспектор з питань приватизації державного житлового фонду.

Під час вирішення питання щодо передачі (приватизації) квартири (кімнати у гуртожитку) у власність громадян управління житлового господарства Житомирської міської ради керується низкою чинних нормативно-правових актів України зокрема, Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №42 від 02.03.2015, №114 від 10.05.2018).

На даний час Положення не визнано нечинним чи таким, що не відповідає Конституції України, тому орган приватизації зобов`язаний керуватись ним при прийнятті рішень у своїй діяльності.

Так відповідно до п.п.17, 18 вищезазначеного Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі звертається в орган приватизації та надає чітко визначений перелік документів.

Відповідно до ст.58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

При вселенні у надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації.

У позивача відсутній ордер, а отже і відсутні правові підстави задоволення позовних вимог. Квартира є службовою та відноситься до комунальної власності.

З огляду на викладене та беручи до уваги норми діючого законодавства відсутні підстави виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових.

При цьому зазначає, що п.35 Положення встановлено, що без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено, у т. ч. осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення не менш як десять років, тому з метою захисту житлових прав позивача виконавчий комітет міської ради не чинитиме перепон у подальшому проживанні позивача у житлі без зняття статусу службового житла.

До того ж позовна вимога про виключення квартири з числа службових квартири є формою втручання в дискреційні повноваження Житомирської міської ради, виконавчого комітету Житомирської міської ради та виходить за межі цивільного судочинства.

На підставі викладеного Житомирська міська рада просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

31.01.2023 року позивач подала відповідь на відзив (а.с.98).

Зазначає, що відповідач посилається у відзиві на ту обставину, що спірна кв. АДРЕСА_1 , у якій позивач проживає разом із членами родини, є службовою. При цьому визнає ту обставину, що квартира позивачу надана як особі, яка пропрацювала в системі ЖКГ на посадах, зайняття яких дає право на отримання службового житла більше 10 років.

Також зазначає, що стверджуючи, що спірна квартира є службовою, відповідач жодним чином не доводить цієї обставини, що викликає сумніви у її належності до службового житлового фонду. При цьому посилається на відсутність відповідного рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 26.06.1974 року за №518, на підставі якого позивачу надана кв. АДРЕСА_1 .

Всі намагання позивача відшукати відповідне рішення, що квартира відноситься до числа службових, залишаються марними. Зазначає, що у разі якщо відповідач посилається на дану обставину він мав би довести її належними та допустимими доказами, однак, відповідач жодним чином не доводить дану обставину, тому виникають сумніви у належності квартири до службового житлового фонду та існування відповідного рішення про надання квартирі статусу службової.

Оскільки відповідач не ставить під сумнів правомірність вселення позивача до кв. АДРЕСА_1 , то позивач має право на приватизацію житла на своє ім`я і відсутність ордера на жиле приміщення не є перешкодою для цього.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, згідно поданої заяви представник позивача просить розглянути справу за їх відсутності (а.с.119).

Представники відповідача у судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить розглянути справу за її відсутності (а.с.117).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті,надані сторонами, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, виданої ОСББ "Велика Бердичівська 41" від 01.07.2021 №8, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 28.11.1974 і по теперішній час (а.с.15).

Згідно листа управління житлового-комунального господарства Житомирської міської ради народних депутатів Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №16 від 10.06.2011 №610 квартира АДРЕСА_1 надана ОСОБА_1 згідно рішення виконавчого комітету №518 від 26.06.1974. Копію документів надати неможливо, оскільки ордера у 1974 році зберігалися у квартиронаймачів (а.с.8).

КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризції" Житомирської обласної ради виготовлено технічний паспорт на спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.4-5). Як вбачається із зазначеного технічного паспорту його виготовлено станом на 23.11.2006 року. Технічний паспорт містить план квартири, а також характеристику приміщень.

Відповідно до листа виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.08.2011 №25/ф7315 виконавчий комітет міської ради повідомляє ОСОБА_1 , що для розгляду її звернення з питання виключення квартири з числа службових необхідно надати документи (а.с.6).

Згідно листа управління житлового господарства Житомирської міської ради Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №16 від 07.09.2011 №985 адміністрація КВЖРЕП-16 просить виконавчий комітет Житомирської міської ради вивести квартиру АДРЕСА_1 зі складу службових, оскільки квартира надавалася ОСОБА_1 , яка пропрацювала у системі житлово-комунального господарства на посадах, займання яких дає право на отримання службового житла, більше 10 років (а.с.7).

Як вбачається з листа виконавчого комітету Житомирської міської ради від 28.12.2011 №19/10060 виконавчий комітет міської ради повідомляє ОСОБА_1 , що питання виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових було повторно розглянуто на громадській комісії з житлових питань при міськвиконкомі та комісія питання виключення квартири з числа службових до вирішення не погодила, мотивує прийняття рішення тим, що відсутні відомості про виділення службової квартири та документи, які підтверджують законне вселення у квартиру, однак, міськвиконком не чинить перепон у проживанні сім`ї у даній квартирі (а.с.30).

02.12.2021 Житомирська міська рада звернулася до Державного архіву Житомирської області з проханням надати завірену належним чином копію рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 26.06.1974 року №518 щодо виключення житла як службового та надання громадянці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.38).

На запит Житомирської міської ради від 02.12.2021 Державний архів Житомирської області листом від 15.12.2021 №Ф-7016/02 надав відповідь, що у протоколах засідань виконавчого комітету Житомирської міської Ради депутатів трудящих за 1974 рік (у тому числі і у рішенні від 26 липня "так у документі" 1974 року №518 "Про надання квартир громадянам міста у новозбудованих будинках по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ") відомостей щодо надання квартирі АДРЕСА_1 статусу службової та виділення цієї квартири ОСОБА_1 не виявлено (а.с.39).

Рішенням №518 виконкому Житомирської міської Ради депутатів трудящих від 26.07.1974 "Про надання квартир громадянам міста у новозбудованих будинках по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 " вирішено: 1.Задовольнити прохання адміністрації та заводського комітету профспілки заводу хімічного волокна про надання службових квартир у збудованому за кошти заводу будинку АДРЕСА_5 , 3, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , 7, 8, 9, 10, 11, 12, 1, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72 вважати службовими для заводу хімічного волокна. 2.Квартиру АДРЕСА_9 вважати службовою для міськжитлоуправління. 3. Квартири від №73 по 117 заселити згідно додатку №1. 4.Будинок АДРЕСА_3 збудований за кошти міськвиконкому заселити згідно додатку №2. 5.Квартиру АДРЕСА_10 , яка складається з 2-х кімнат житловою площею 30, 19 кв.м. вважати службовою для міськжитлоуправління. 6.Вільний та звільнений фонд у зв`язку з заселення будинків по АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_11 заселити згідно додатку №3. 7. Зобов`язати начальника міськжитлоуправління прийняти на баланс та в експлуатацію будинки АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 та видати ордера на їх заселення (а.с.85-86).

Згідно ч.1 ст.2, ч.1 ст.4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Правовий статус службового житла визначений Житловим кодексом Української РСР, Положенням про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 № 37 "Про службові приміщення".

Згідно ч.1 ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службового рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Відповідно до ст.ст.119,121 ЖК України перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, а також порядок надання службових жилих приміщень, встановлюється законодавством Союзу РСР і Української РСР.

У свою чергу постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 затверджено Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, п.1 якого до вказаного переліку віднесено і працівників житлово-комунального господарства.

Також вказаною постановою затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР (далі - Положення).

Пунктом 2 Положення встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Підприємства, установи, організації мають використовувати службові жилі приміщення за їх цільовим призначенням.

Відповідно до п.3 Положення жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації.

Облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових (п.5 Положення).

Згідно п.6 Положення жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Аналізуючи наведене вище вбачається, що жиле приміщення підлягає виключенню з числа службових за наявності однієї з двох умов: 1) якщо відпала потреба в такому його використанні; 2) у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.

Законодавчий перелік підстав, за яких така потреба може відпасти, не визначений, тому при вирішенні питання про наявність умов за яких відпадає потреба у використанні житла як службового слід керуватись роз`ясненнями Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 02.04.2013 і до таких умов можна віднести: 1) скорочення посад, яким відповідно до переліку може бути надано службове житло; 2) особи, які працюють на посадах, яким відповідно до переліку може бути надано службове житло, забезпечені власним житлом, що дозволяє їм належним чином виконувати свої трудові обов`язки. Жодну з наведених умов не покладено в обґрунтування правової підстави позову.

Законодавством передбачено, що підставою для виключення житла зі складу службових є відповідне клопотання підприємства, установи, організації, яка надавала службове житло, оскільки згідно законодавства прийняття відповідного рішення віднесено до компетенції виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Подання балансоутримувачем жилого фонду до визначеного органу відповідного клопотання є лише однією з умов, і одночасно, стадією у процедурі прийняття рішення про виключення житла зі складу службових.

Сама лише подача підприємством клопотання про виключення житла зі складу службового не передбачає обов`язку адміністрації приймати позитивне рішення з цього питання. Вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком виконавчого комітету відповідної ради. Прийняття рішення про виключення квартири зі складу службових відноситься до дискреційних повноважень відповідача, що передбачає йому визначену законодавчими положеннями свободу розсуду при виборі одного із можливих управлінських рішень.

Крім того, судом не встановлено порушення прав позивача на житло зі сторони відповідача, оскільки не вчинено дій, які б свідчили про обмеження її прав проживати у спірному житловому приміщенні та користуватись ним, не ставилось питання про її виселення з квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Доказів протилежного суду не надано.

Подальше проживання позивача у службовому приміщенні після припинення трудових відносин не є підставою для виключення його з числа службових.

При цьому позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що на даний час потреба у використанні службового жилого приміщення як службового відпала.

Також, суд враховує, що вирішення питання про право виключення квартири з числа службових належить не особам, які отримали службове приміщення і проживають у ньому, а уповноваженому органу, який здійснює розподіл житлових приміщень, виходячи з урахуванням потреби інших працівників, які також потребують отримання службового житла. Таким чином, вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком відповідного органу, за яким житло закріплене як службове.

Отже, підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги нормативно-правове обґрунтування та з огляду на те, що виключення квартири з числа службових є правом, а не обов`язком та належить до дискреційних повноважень відповідного органу, беручи до уваги, що чинним законодавством не передбачено такого порядку вирішення спору шляхом примусової зміни статусу житла, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову у цій частині, оскільки з клопотанням про виключення квартири з числа службових може звернутись лише підприємство, на балансі якого перебуває квартира.

Що стосується позовної вимоги про визнання права на приватизацію житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 , то суд звертає увагу, що лише після вирішення в установленому порядку питання про виключенні житла зі складу службового таке житло може бути об`єктом приватизації на умовах і в порядку, передбаченому Законом "Про приватизацію державного житлового фонду", тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про визнання права на приватизацією спірного житла та зобов`язання відповідача провести приватизацію такого спірного житла.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач :

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_2

Відповідач:

Територіальна громада в особі Житомирської міської ради,

м.Житомир, м-н. С.П. Корольова, 5

Cуддя Н. М. Анциборенко