Справа №295/1539/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Коцюби О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу Корольовського районного суду м. Житомира №296/8998/17 від 27.11.2017 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що він уклав шлюб з ОСОБА_4 , та у них народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також у позивача є неповнолітня дитина від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з усною домовленістю між позивачем та колишньою дружино ОСОБА_7 , позивач добровільно сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу.

Згідно з довідкою Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про здійснення відрахувань аліментів від 31.01.2023 №42/11/01, з позивача здійснюється відрахування аліментів: на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини грошового забезпечення на підставі рапорту; на утримання сина ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частин грошового забезпечення на підставі судового наказу.

Позивач посилається на те, що він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, яким повинен сплачувати аліменти та матеріально допомагати, та непрацюючу дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

ОСОБА_1 вважає, що для забезпечення потреб дітей доцільно зменшити розмір аліментів, які стягуються згідно з судовим наказом Корольовського районного суду м.Житомира від 27.11.2017, до 1/6 частки від усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

23.02.2023 ухвалою Богунського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заяв по суті справи до суду не надійшло.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника позивача ОСОБА_10 до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, відповідно до змісту якої позивач позов підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Частиною 1 статті 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подала відзив, а представник позивача проти заочного вирішення справи не заперечує, суд приходить до висновку, що існують всі підстави для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що на підставі судового наказу Корольовського районного суду м.Житомира №296/8998/17 від 27.11.2017 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2017 до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

18.12.2021 зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.6), у новому шлюбі позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дочка ОСОБА_5 (а.с. 7).

Згідно з довідкою про здійснення відрахувань аліментів щодо ОСОБА_1 №52/11/01 від 31.01.2023, яка видана начальником 11 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Київській області, з доходів ОСОБА_1 здійснюються наступні відрахування аліментів: на користь ОСОБА_7 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини грошового забезпечення на підставі рапорту; на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на підставі постанови ВП №55378821 від 27.12.2017 (а.с. 8).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такий висновок міститься також у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13, та у постанові Верховного Суду від 31.01.2020. у справі №484/2230/17.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилається на те, що він наразі не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, оскільки змінився його сімейний стан, у новому шлюбі народилася дитина, також, на його утриманні перебуває дружина, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, та, крім того, він сплачує аліменти на сина від першого шлюбу.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального стану, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними доказами наявність підстав, достатніх для зміни розміру аліментів, які стягуються згідно із судовим наказом на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд враховує також, що відповідно до ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проаналізувавши викладене, оцінивши обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема, наявність у платника аліментів двох дітей від інших шлюбів та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку.

При цьому, суд враховує, що зміна розміру аліментів не порушує інтересів дитини, оскільки змінений розмір аліментів запезпечуватиме права дитини на належне утримання з огляду на те, що аліменти присуджено у розмірі, не меншому гарантованого законом мінімуму, а також зважаючи на обов`язок утримання дитини у обох батьків.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 183, 184 СК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, встановлений судовим наказом Корольовського районного суду м.Житомира від 27.11.2017 у справі №296/8998/17, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Житомирського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Т.А. Воробйова