ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3512/22
Провадження № 2/210/241/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 липня 2023 року
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Сільченко В. Є.
секретаря судового засідання Печарник В.О.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника третьої особи Кость Р.З.
представника третьої особи Березуцька Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради в особі служби у справах дітей, Виконавчий комітет Металургійної районної у місті Кривому Розі ради в особі служби у справах дітей, Орган опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дітей,
Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що починаючі з 2008 року він проживав з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Від сумісного шлюбного життя у них народилось двоє дітей - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є ОСОБА_1 , та які на теперішній час проживають разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .
До 2018 року позивач сумісно з відповідачем утримували та виховували дітей. В 2018 році фактичні сімейні відносини між сторонами були припинені, коли відповідач виїхала за кордон, де і проживає на теперішній час.
Починаючі з вказаного часу, а саме з 2018 року та по теперішній час малолітні діти постійно проживають разом із позивачем, за даний період часу відповідач жодного разу з дітьми не бачилась та їх вихованням не займалась.
Аліменти на утримання дітей з відповідача не стягувались, остання іноді надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але дана допомога є незначною, надається не регулярно та не може повною мірою забезпечити усі потреби доньок, які постійно зростають, відповідно, зростають і їх потреби.
Також відповідач на протязі 4 років своєї відсутності участі у вихованні доньок жодним чином не приймала, їх життям, здоров`ям - як це подобає матері - не інтересувалась, а також будь-яким чином не спілкувалась з педагогами школи, де навчаються доньки.
Оскільки в даний час позивач є єдиним опікуном своїх малолітніх доньок, матір дітей ОСОБА_3 знаходиться за межами України, малолітні доньки постійно проживають разом з позивачем, тому йому необхідно встановити в судовому порядку місце проживання доньок разом з ним, оскільки для цього позивачем забезпечені всі умови і це відповідає інтересам дітей.
Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.
Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, однак в судові засідання не з`явився, у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечував проти заочного вирішення справи.
Представник третьої особи виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради в особі служби у справах дітей при вирішенні справи по суті покладалася на розсуд суду.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради в особі служби у справах дітей не заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача.
Представником третьої особи Органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області до початку судового засідання надано заяву про розгляд справи без їх участі.
Вивчивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення сторін по справі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного.
Так , в судовому засіданні та з письмових матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є батьком, а ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія № НОМЕР_1 , актовий запис № 502 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія № НОМЕР_2 , актовий запис № 132 (а.с. 8,9).
Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та є співвласником даної квартири, що підтверджується Свідоцтвом № НОМЕР_3 про право власності на житло від 23.07.1993 року (а.с. 15).
На даний час неповнолітні доньки проживають разом з батьком без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Актом №23 обстеження на факт проживання особи без реєстрації місця проживання від 12.10.2022 року (а.с. 19).
Відповідно до Акту від 14.10.2022 року відповідач ОСОБА_3 не мешкає чотири роки за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 20).
Згідно довідки та характеристики з Криворізької Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №26 Криворізької міської ради Дніпропетровської області вбачається, що навчанням та вихованням учениць ОСОБА_4 та ОСОБА_5 займається батько ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню донькам та підтримує зв`язок з класним керівником. Мати ОСОБА_3 не бере участі у вихованні доньок, не відвідувала батьківських зборів, не спілкувалася з учителем щодо успішності дітей (а.с. 10, 12, 13, 14).
Згідно ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років визначається за згодою батьків, місце проживання дитини у віці від 10 років до 14 років визначається за згодою батьків та дитини, місце проживання дитини, яка досягла 14 років визначається нею самостійно.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько проживають окремо та не дійшли згоди щодо того, з ким і з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними маже вирішуватися органом опіки або судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.
Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).
Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.
Задовольняючи позов, суд враховує тривалість проживання доньок з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення їх усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дітей з батьком, чи негативно впливали б на їх виховання та розвиток, бажання самих дітей на проживання з батьком, відсутність участі матері у вихованні дітей, через що, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Ухвалюючи рішення суд, зазначає, що визначення місця проживання дітей разом із батьком не позбавляє права відповідача спілкуватися з дітьми та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки матір дітей у разі визначення місця проживання останніх з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, прояву турботи відносно них та участі у їх вихованні.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 206, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради в особі служби у справах дітей, Виконавчий комітет Металургійної районної у місті Кривому Розі ради в особі служби у справах дітей, Орган опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дітей задовольнити.
Визначити місцем проживання дітей - малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_1 - батьком дітей за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНН НОМЕР_4 , сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В. Є. Сільченко