Провадження№2/522/5158/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До суду 20.06.2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини, але не менше 50 відсотків прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку, з усіх видів його доходів щомісячно, з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову посилалась на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.05.2023 року у справі №463/55/23 між нею та відповідачем був розірваний шлюб, який був зареєстрований 29.08.2015 року у Центральному районному у м. Маріуполі ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №445. У шлюбі з відповідачем у них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на теперішній час, після розірвання шлюбу. їх дитина проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Наразі донька перебуває на її повному матеріальному утриманні. однак вона самостійно не має змоги надати їй належного утримання. достатнього для її віку, здоров`я, рівня фізичного та духовного розвитку. Вона повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Відповідач є працездатною особою, участі у вихованні дитини не бере. Має інформацію, що він працює на Київській митниці Державної митної служби України, але відомості про посаду та рівень доходів достовірно невідомо.

Матеріали отримано суддею 21.06.2023 року.

Ухвалою суду від 23.06.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.07.2023 року.

06.07.2023 року від відповідача по справі надійшов відзив на позов ОСОБА_1 , а також зустрічна позовна заява ОСОБА_1 про стягнення аліментів, згідно якого просив:

1. прийняти зустрічний позов та об`єднати його в одне провадження з первісним позовом;

2. захистити права відповідача та постановити іменем України сплачувати аліменти на утримання дитини в добровільному порядку з червня місяця 2023 року за моєю ініціативою, відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України;

3. визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі з урахуванням встановлених під час провадження обставин та викладеної позиції Відповідача - у твердій грошовій сумі в розмірі 150% мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, що станом на 2023 рік становить - 3 408,00 грн.;

4. зобов`язати первісного Позивача надати первісному Відповідачу реквізити рахунку на утримання дитини та щоквартально повідомляти про розподіл цих коштів;

5. враховуючи порушені Позивачем питання з правовідносин щодо виховання та утримання дитини, з метою уникнення зі сторони Позивача підлісних маніпулятивних дій, приховуючись начебто порушенням прав дитини - зобов`язати Позивача не обмежувати, а сприяти у спілкуванні Відповідача з дитиною, та за вимогою Відповідача як Батька дитини надавати безперешкодний доступ до дитини для побачень та виховання.

В мотивування відзиву відповідач зазначив, що після тривалих спільних переїздів, у зв`язку з повномасштабною агресією рф, в останнє вони з Позивачем з ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали у м. Львові однією сім`єю. Він, як глава сім`ї, піклувався про свою дитину та, ще на той момент, дружину: влаштовував сумісний побут, вирішував побутові питання (матеріальні, технічні), допомагав та підтримував останню у працевлаштуванні, будував сімейні відносини на паритетних засадах, на почуттях (як мені тоді здавалось) взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Однак був обманутий позивачем, та після встановлення 2 серпня 2022 року факту довготривалої зради нею мені, що завдало мені великих душевних страждань, шлюбні відносини та сумісне проживання ним припинені, в подальшому досягнуто домовленості про розлучення. Зазначив, що раніше за усною домовленістю між ним та Позивачем було вирішено питання щодо утримання та виховання їх дитини, а також те, що дитина буде проживати з Позивачем. Однак Позивачем замовчано та невказано відомостей щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору до подачі позову, що має першочергове значення для вирішення справи по суті. Позивач за весь час так і не надала рахунок/реквізити для забезпечення відрахування аліментів на дитину, що унеможливлює виконання норм статті 187 Сімейного кодексу України щодо добровільної та прозорої системи сплати аліментів, яка не потребувала б дій з його боку щодо доказування дотримання ним вимог Сімейного кодексу України. Весь цей час проживання окремо він забезпечував та виховував дитину доступними для нього засобами, які тепер має доводити, що завдає йому додаткових душевних страждань від цієї несправедливості. Ним не вчинено жодних умисних дій, спрямованих на ухилення від сплати аліментів, проте саме Позивач відмовила та ухиляється від надання реквізитів, тобто вбачається її певна свідома дія, яка містить безсоромність, підлість та нахабство: викладені нею відомості у Позові не відповідають дійсності, являють собою якесь знущання та направлені на те, щоб спаплюжити, принизити його через суд та зайняти його час тим, що я вимушений тепер доказувати позицію для відновлення своїх порушених прав. Разом з тим зазначив, що ним протягом всього часу було матеріально забезпечено дитину в більшому еквіваленті, ніж не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку: сплачувалась частина оренди житла (з серпня 2022 я вже не жив у м. Львові разом із Позивачем, однак приїздив до дитини та кошти у розмірі 10 000,00 грн за житло, в якому проживала на той час дитина, надавав особисто орендодавцю до жовтня місяця 2022 року, авансову суму за договором у розмірі 10 000,00 грн також було отримано Позивачем після її переїзду з м. Львова за місцем роботи до м. Одеси), також передавались кошти готівкою безпосередньо Позивачу, робились переведення на рахунок бабусі дитини ( ОСОБА_4 , яка проживає із дитиною та до якої він маю певну довіру, оскільки більшість часу саме вона займається дитиною, надавались необхідні засоби догляду за дитиною (одяг, підгузки, їжа, іграшки тощо), робились запити на додаткові потреби дитини, усно та за телефоном особисто у Позивача). Він неодноразово приїздив за місцем проживання дитини та проводив з нею час у м. Львові та м. Одесі. А у період з 19.05.2023 по 04.06.2023 дитина за згодою Позивача проживала у м. Києві під його опікою та утриманням. Вважає, що всі вищевказані аргументи та факти безумовно підтверджують його позицію та спростовують відомості, вказані Позивачем у позові (які є наклепом та вводять Суд в оману).Зазначає також, що ним повністю виконуються зобов`язання перед дитиною відповідно до статей 150 та 181 Сімейного кодексу України: він приймає участь у вихованні дитини та її утриманні в грошовій і натуральній формі, він повністю опікується інтересами і потребами дитини (тримаю зв`язок з бабусею дитини ОСОБА_4 , яка проживає разом із нею, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини, купує необхідні ліки та дотримується заходів безпеки щодо здоров`я та життя дитини.Наголошує, що жодним чином не відмовляється від добровільної сплати коштів на утримання своєї дитини, але засуджує подібну безсоромність, підлість та нахабство Позивача, вказаний нею наклеп, та як наслідок - безпідставний для нього статус Боржника аліментів.Повідомив суд, що інших дітей він не має, будь якого майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав не має. Також ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, я не здійснював. Його дохід це лише його заробітна плата державного службовця та щомісячна адресна допомога як внутрішньо-переміщеній особі у розмірі 2000,00 грн. З урахуванням його матеріального становища, вимушеного винайму житла із зобов`язанням щомісячно сплачувати орендоване житло у м. Києві за місцем роботи (8 500,00 грн + комунальні платежі), дохідної частини Позивача, бажанням мати хоч якісь заощадження щоб приїжджати до своєї дитини до м. Одеси (це значні витрати на дорогу та проживання) та можливість брати дитину до себе просив Суд врахувати його можливість щомісячно сплачувати на користь дитини 150% від рекомендованого прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку (що жодним чином не суперечить діючому законодавству та становить розмір, який вище визначеної норми) та встановити саме таку тверду грошову суму аліментів, що наразі складає 3 408,00 грн з подальшою індексацією.

14.07.2023 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, згідно якої факти утримання дитини, оплата оренди квартири у м. Львові та забезпечення дитини певними натуральними благами не оспорюється позивачем. Відповідач не надавав матеріальну допомогу на утримання їх малолітньої дитини щомісячно з періоду окремого проживання один від одного. Були періодичні або банківські переводи або готівкою. Тобто, матеріальне утримання з боку відповідача не є постійним, що може свідчити про його бажання платити аліменти тільки тоді, коли у нього є змога або воля, та про відсутність гарантії, що він буде матеріально допомагати дитині і надалі. Забезпечення натуральними благами (іграшками, предметами необхідного дитячого побуту) також не відбувалось систематично. Зазначила, що при виборі способу виконання рішення суду (виконавчого документа), вона надасть реквізити рахунку у банку для отримання аліментних сум.

24.07.2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

У судове засідання 24.07.2023 року з`явилась позивачка та її представник ОСОБА_5 . Відповідач у засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи у його відсутності.

Позивачка у судовому засіданні пояснила, що вона працює у міжнародній організації, а відповідач у Київській митниці.

Представник позивачки ОСОБА_5 просив надати час на ознайомлення з зустрічним позовом та на направлення відповідачу відповіді на відзив.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, на місці ухвалив задовольнити клопотання представника позивачки ОСОБА_5 та надати час на ознайомлення з зустрічним позовом та на направлення відповідачу відповіді на відзив.

Розгляд справи відкладено на 26.07.2023 року.

26.07.2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на відзив, а також клопотання про розгляд справи у його відсутності.

В мотивування заперечень зазначено, що позивач за весь час не надала рахунок/реквізити для забезпечення відрахування аліментів на дитину, що унеможливлює виконання норм статті 187 СК України щодо добровільної та прозорої системи сплати аліментів, яка не потребувала б дій з його боку щодо доказування дотримання ним вимог СК України. Весь час проживання окремо забезпечував та виховував дитину доступними для нього засобами та способами, які Позивач визнає та не наводить жодних конкретних доказів щодо якоїсь невиконаної потреби дитини. Її «оціночні судження» які заявлені у Позові як раз порушують не тільки його права, а й права дитини: своїми діями (не надання реквізитів) вона перешкоджає реалізації його права (відповідно до статті 187 СК України) вже сплачувати аліменти на утримання дитини впевненим, зрозумілим, прозорим та дієвим механізмом. У своєму Відзиві він не відмовляється від сплати аліментів, натомість пропонує достатню суму на утримання своєї дитини з урахуванням доведених ним обставин, чим надає гарантії щодо впевненого, зрозумілого та дієвого механізму утримання ним дитини, та просить Суд захистити його порушені права та вирішити питання щодо сплати ним аліментів у зазначеному ним законному порядку. Вважає доведеним безпідставність та штучний характер як Відповіді на відзив так і Позову в цілому.

26.07.2023 року від позивачки та її представника ОСОБА_5 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність та просили відмовити у прийнятті зустрічного позову.

У судове засідання 26.07.2023 року сторони не з`явились, в матеріалах справи маються заяви від сторін про розгляд справи у їх відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Ухвалою суду від 26.07.2023 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 , пред`явленого до ОСОБА_1 у справі про стягнення аліментів.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2015 року, який було розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.05.2023 року у справі №463/55/23. (а.с.7,8).

Від спільного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них з відповідачем народилася донька ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане повторно 14.05.2021 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблено відповідний актовий запис №639 (а.с.9).

У зв`язку з тим, що донька постійно проживає з позивачкою, яка виховує її, а вона самостійно не в змозі забезпечити дитині належній рівень життя, необхідний їй для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, позивачка звернулася до суду з позовом щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до повноліття дитини.

Відповідачем надані позивачем факти спростовано не було.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. проте, сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних для нього процесуальних наслідків.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вбачає, що сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду у відповідній частці від заробітку, яка просить позивачка.

Крім того, суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною, який працює у Київській митниці у відділі провадження у справах про порушення митних правил на посаді головного державного інспектора з окладом 12 300грн., за станом здоров`я та спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відповідач повідомив суд, що інших дітей він не має, будь якого майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав також не має.

Проте, відповідач не надав документів (витягів, інформаційних довідок, тощо) на підтвердження відсутності у нього рухомого та нерухомого майна, а також грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Відповідачем було лише підтверджено факт та розмір заробітної плати шляхом надання розрахункових листів.

Таким чином відповідач має постійний заробіток.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону (ч.1 ст.183 СК) та інтересам дитини, не порушить прав сторін.

Відповідач просив визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі з урахуванням встановлених під час провадження обставин та викладеної позиції Відповідача - у твердій грошовій сумі в розмірі 150% мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, що станом на 2023 рік становить - 3 408,00 грн..

Позивачка просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини, але не менше 50 відсотків прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку, з усіх видів його доходів щомісячно.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Проте від позивачки не надходило заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а тому, суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів.

Згідно ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню та вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У зв`язку з чим суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з 20.06.2023 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.180, 182, 183, 191 СК України, ст.ст.1, 2, 5, 11, 43, 49, 76-80, 81, 89, 223, 247, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адрес проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини, але не менше 50 відсотків прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку, з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 20.06.2023 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адрес проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 28.07.2023 року.

Суддя: Домусчі Л.В.