печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7691/21-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

представника третьої особи: не з`явилась,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін та проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач, КМР), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - третя особа), в якому просить визнати за позивачем право власності на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 21.02.2020 року на підставі заяви ОСОБА_1 була заведена спадкова справа № 126/2020 щодо майна її матері ОСОБА_2 , 1918 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрована та проживала на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 та у зв`язку зі смертю була знята з реєстрації місця проживання 06.02.2001 року.

14.12.2020 року ОСОБА_3 , яка діяла на підставі довіреності від імені позивача, подала заяву про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з постановою від 14.12.2020 року державний нотаріус Шостої Київської нотаріальної контори Мотицька С.А. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із пропущенням шестимісячного строку на прийняття спадщини після смерті особи.

Таким чином, позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог та на підставі ст. ст. 11, 16, 321, 392, 1216, 1218, 1220, 1261, 1268, 1298 ЦК України, просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.02.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за вказаним позовом, призначено підготовче засідання у справі на 16.04.2021 року та задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.04.2021 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 25.05.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року відкладено розгляд справи на 22.07.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2021 року відкладено розгляд справи на 09.09.2021 року.

02.08.2021 року Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) подало до суду пояснення на позовну заяву у яких, зокрема, зазначило, що у разі пропуску строку для прийняття спадщини, закон гарантує право особи на звернення до суду з позовом про визнання додаткового строку на подання такої заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року замінено у даній цивільній справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві на її процесуального правонаступника - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ). У зв`язку з заміною третьої особи протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року відкладено розгляд справи на 10.11.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2021 року відкладено розгляд справи на 04.03.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2022 року відкладено розгляд справи на 19.08.2022 року.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці підготовче засідання, призначене на 19.08.2022 року, знято з розгляду та призначено на 16.11.2022 року.

Ухвалою суду Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 21.03.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2023 року відкладено розгляд справи на 08.06.2023року.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив до суду не подав.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за відсутності представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис від 24 січня 2001 року № 1249, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_2 є рідною матір`ю позивача.

Згідно з договором міни від 05.05.1994 року квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , на праві спільної сумісної власності.

Постановою державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.12.2020 року - позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском передбаченого законодавством шестимісячного строку встановленого для прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Оскільки спірні правовідносини є спадковими правовідносинами, що виникли між учасниками справи в 2001 році, тобто до набрання чинності ЦК України (2004 року) та існують по цей час, то вони регулюються нормами ЦК Української РСР та ЦК України у відповідності до часу дії цих Кодексів.

Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до статей 526, 529 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідомо, місцезнаходження майна або його основної частини. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки померлого.

Відповідно до частини першої статті 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

У частині першій та другій статті 549 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_2 ) зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Разом із тим, із наданої позивачем постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.12.2020 року вбачається, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі ст.ст. 1268, 1270 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 постійно не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому пропустила строк встановлений для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1270 ЦК України встановила, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1272 ЦК України, у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що у разі пропущення спадкоємцем строку для прийняття спадщини із поважних причин, належним способом захисту його права на спадщину є звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вимоги про визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку суди вирішують у разі, якщо право власності спадкоємця, який у визначеному законодавством порядку прийняв спадщину, оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності на спадкове майно.

За правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися у випадку, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Окрім того, згідно з п.п. 3.16, 3.17 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.12.2012 року № 296/5, суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви.

Натомість, звертаючись до суду з даним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом представник позивача по суті просить суд перебрати на себе повноваження нотаріальних органів щодо оформлення спадщини, що не передбачено законом і не віднесено до обов`язків суду.

На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що заявлені передчасно, без вимоги про поновлення строку на прийняття спадщини.

За положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правничу допомогу.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 524-526, 529, 548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 392, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 08.06.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький