Ухвала

27 липня 2023 року

місто Київ

справа № 522/21745/19

провадження № 61-8111ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оріон» про зобов`язання звільнити та повернути приміщення зі збереженим майном шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційного скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 травня 2023 року, просить зазначені судові рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху для подання уточненої касаційної скарги та сплати судового збору.

Як відомо з матеріалів касаційного провадження копію ухвали Верховного Суду від 12 червня 2023 року надіслано заявнику на вказану в касаційній скарзі адресу засобами поштового зв`язку та вручено 04 липня 2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Станом на 27 липня 2023 року заявник вказані в ухвалі Верховного Суду від 12 червня 2023 року недоліки не усунув, в Єдиній автоматизованій системі діловодства Верховного Суду відсутня інформація про надходження матеріалів на виконання ухвали, що перешкоджає суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому, право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Golder v. the United Kingdom» (Голдер проти Сполученого Королівства) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 травня 2023 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко