Справа № 303/501/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Мацунича М.В.,

з участю секретаря Сливки С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 08 червня 2022 року (у складі судді Монича В.О.) за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача - ОСОБА_2 , про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у січні 2022 р.

Просила:

-визнати протиправним, незаконним і скасувати рішення комісії АТ «Закарпатгаз» (надалі Товариство) з розгляду актів про порушення побутових споживачів від 30.12.2021 р. щодо задоволення акта про порушення від 02.12.2021 р., складеного за адресою: АДРЕСА_1 , стосовно споживача природного газу ОСОБА_1 ;

-визнати протиправним, незаконним донарахування Товариством необлікованого об`єму природного газу споживачу природного газу ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 4213 метрів кубічних вартістю 124 832,84 грн., розрахованого актом-розрахунком не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу та його вартості від 30.12.2020 р.;

-вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 12 січня 2022 р. на адресу проживання ОСОБА_2 надійшла вимога адресована позивачу від Товариства про сплату компенсації вартості необлікованого об`єму природного газу в розмірі 124 832,84 грн. Вважає, що така вимога є протиправною і незаконною, так як за адресою: АДРЕСА_1 , проживає мати позивача ОСОБА_2 , яка є споживачем природного газу та має договірні відносини із Товариством щодо розподілу природного газу, заборгованість у ОСОБА_2 перед Товариством відсутня.

Кодексом газорозподільних систем не передбачено здійснення нарахування заборгованості особі, яка не має жодних договірних відносин із оператором ГРМ, яким є Товариство.

Відтак, Товариство не мало жодних правових підстав здійснювати нарахування ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 124 832,84 грн., оскільки між Товариством і ОСОБА_1 відсутні договірні відносини щодо розподілу природного газу, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 08 червня 2022 р. позов задоволено: визнано протиправним, незаконним і скасовано рішення комісії АТ «Закарпатгаз» із розгляду актів про порушення побутових споживачів від 30.12.2021 р. щодо задоволення акта про порушення від 02.12.2021 р., складеного за адресою: АДРЕСА_1 , стосовно споживача природного газу - ОСОБА_1 ; визнано протиправним, незаконним донарахування АТ «Закарпатгаз» необлікованого об`єму природного газу споживачу природного газу ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 4213 метрів кубічних вартістю 124 832, 84 грн., розрахованого актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та його вартості від 30.12.2021 р. Стягнуто з Товариства на користь ОСОБА_1 1 984,80 грн. у відшкодування судового збору.

Товариство просить скасувати це рішення і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-згідно з паспортними даними позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а з 07.08.2008 р. є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-фактом приєднання позивача до умов Договору розподілу природного газу (акцептування договору) є дії, які засвідчують бажання укласти договір, зокрема, здійснення споживання природного газу на об`єкті нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить зміна показників лічильника газу в сторону збільшення, що документально підтверджено фінансовим станом абонента;

-суд, приймаючи до уваги зауваження Сектору НКРЕКП, не звернув увагу на той факт, що це договір між споживачем ОСОБА_3 та ТОВ «Закарпатгаз-Збут» і стосується постачання газу, окрім того, такий договір укладено між сторонами 23.02.2022 р., у свою чергу спір між ОСОБА_1 та Товариством виник із приводу вимоги від 04.01.2022 р., тобто на момент виникнення спірних правовідносин між Товариством і ОСОБА_1 такого договору не існувало.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Доводи заперечення зводяться до того, що Товариством не надано доказів наявності договірних відносин щодо розподілу природного газу з ОСОБА_1 .

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із таких мотивів.

Суд виходив із того, що в позивача відсутні договірні відносини з АТ «Закарпатгаз», відтак останній не мав жодних правових підстав для нарахування ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 124 832, 84 грн.

При цьому встановив, що на адресу проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , надійшла вимога адресована ОСОБА_1 від АТ «Закарпатгаз», в якій зазначено, що 30 грудня 2021 р. комісією по розгляду актів порушень АТ «Закарпатгаз» розглянуто та задоволено Акт про порушення від 02 грудня 2021 р. № ZK08585, про несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ на об`єкті газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , унаслідок чого АТ «Закарпатгаз» було здійснено розрахунок необлікованого (донарахованого) через порушення об`єму природного газу, який становить 4 213, 00 куб. м. на суму 124 832.84 гривень, що є заборгованістю за несанкціонований відбір природного газу з газорозподільних мереж (а.с.6).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до пунктів 1.1.-1.3. Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4. Типового договору розподілу природного газу вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС).

Права та обов`язки споживачів визначені Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VI «Права і обов`язки постачальника».

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як видно з матеріалів справи, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , із 24 липня 2015 р. (а.с.92), та є власником указаного домоволодіння (а.с.124), відтак позивач приєдналася до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживала природний газ, що відображається у фінансовому стані розрахунків за послугу з розподілу природного газу (а.с.209).

Також позивачем як споживачем було отримано копію Акту про порушення від 02.12.2021 р. і ознайомлено з ним (а.с.182-183), відмови від його підписання не зафіксовано.

Позивачем підписано протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 02.12.2021 р. у якому вона, як споживач, зобов`язалася самостійно доставити ЗВТ та/або пломби до місця проведення експертизи (а.с.188).

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що у позивача відсутні договірні відносини з Товариством, відтак останній не мав жодних правових підстав для нарахування ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 124 832, 84 грн., спростовується матеріалами справи, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.

Доводи апеляції відповідача за оцінкою дійсних обставин, доказів і матеріалів справи в сукупності та взаємозв`язку знайшли своє підтвердження, а тому на підставі ст. 376 ч. 1 п. п. 1, 4 ЦПК України скаргу належить задовольнити, рішення суду скасувати, а в позові відмовити за недоведеністю заявлених вимог.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 1, 4, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» задовольнити. 2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 08 червня 2022 року скасувати. 3.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. 4.Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» 2977 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок у відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги. 5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 6.Повне судове рішення складено 21 липня 2023 р.

Судді: