Ухвала

28 липня 2023 року

м. Київ

справа № 727/6809/22

провадження № 61-7414ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М.в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 12 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 12 квітня

2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2023 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 на ухвали Чернівецького апеляційного суду від 12 квітня

2023 року залишено без руху, а саме запропоновано заявнику надати докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та сплатити судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2023 року заявнику поновлено строк на касаційне оскарження та продовжено строк на усунення недоліків у частині оплати судового збору.

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із заявою про відвід судді Фаловської І. М., в обґрунтування якої висловив незгоду з ухвалами Верховного Суду від 05 червня 2023 року та від 04 липня 2023 року. Вказує, що усі недоліки, встановлені судом касаційної інстанції, є юридично надуманими та незаконними, оскільки відносяться до неоднакового застосування одних і тих самих норм ЦПК України різними судовими інстанціями, що порушує право ОСОБА_1 на судовий захист. Зазначає, що ставлення судді-доповідача Фаловської І. М. до вирішення питання про звільнення від сплати судового збору свідчить про упереджене та необ`єктивне ставлення до нього.

Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2023 року заявлений

ОСОБА_1 відвід судді Фаловської І. М. визнано необґрунтованим та передано для вирішення зазначеного питання іншому судді у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України, 27 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду

Фаловської І. М. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Червинській М. Є.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з якою суддя підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Стаття 37 ЦПК України закріплює недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Згідно з частинами другою, третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Аналіз заяви ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. свідчить, що підставою для відводу є незгода з ухвалами Верховного Суду від 05 червня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху та від 04 липня 2023 року про продовження строку на усунення недоліків (сплати судового збору), а тому не може бути підставою для відводу відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України.

Крім того, судом не встановлено обставин, які передбачені частиною першою статті 36 ЦПК України.

Враховуючи викладене, Верховний Суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М.відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська