ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/537/22

Провадження № 22-ц/4820/1237/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2023 року (суддя Вдовичинський А.В.)за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , треті особи - приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 , про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ), третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ «ТАС», Страховик), про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 13 лютого 2021 року о 10 год. 20 хв. в м. Кам`янець-Подільському по вул. Огієнка відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля NISSAN LEAF, д.н.з. НОМЕР_1 (таксі «VOLTA») під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу DAEWOO Lanos, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.02.2021 року по справі № 676/1057/21 винним у даному ДТП визнано водія таксі «VOLTA». Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля NISSAN LEAF, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на дату ДТП була застрахована АТ «СГ «ТАС». Франшиза згідно поліса страхування становила 2500 грн. Ліцензія на внутрішні перевезення пасажирів на таксі, відповідно до виписки з веб-порталу Державної служби України з безпеки на транспорті, на автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 видана ОСОБА_1 і на даний транспортний засіб видано тимчасовий реєстраційний талон. Із постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.02.2021 по справі № 676/1057/21, винуватцем ДТП є водій транспортного засобу NISSAN LEAF, д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до виписки з веб-порталу Державної служби України з безпеки транспорті, експлуатувався як автомобіль таксі.

Транспортний засіб DAEWOO Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №85-D/85/4 від 19.03.2021 визнано фізично знищеним (вартість відновлювального ремонту - 94112,11 грн., вартість транспортного засобу ДТП - 86727,96 грн., вартість у пошкодженому стані згідно Звіту № 11-R/86/9 про оцінку пошкодженого транспортного засобу DAEWOO Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , від 22.03.2021 становить 32825,75 грн.

ОСОБА_4 . Страховиком відповідача виплачено страхове відшкодування в розмірі 52002,21 грн. (86727,96 грн. - 32825,75 грн. - 2500 грн.) + 600 грн. (витрати евакуацію ТЗ). Таким чином, реальний збиток, нанесений ОСОБА_2 водієм ФОП ОСОБА_1 внаслідок ДТП становить 32825,75 грн. Крім цього, відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачем має бути компенсована франшиза в розмірі 2500 грн.

Страховиком відповідача свій обов`язок перед позивачем по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди виконано. Сплачено страхове відшкодування відповідно до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому залишки транспортного засобу залишились у нього. Зазначені залишки оцінені у 32825,75 грн., які, можливо, може отримати позивач при вдалому їх продажу (уцілілих запасних частин, металобрухту тощо).

На пропозицію відповідачу добровільно відшкодувати йому 32825,75 гри. вартості матеріального збитку та 2500 грн. франшизи з подальшою передачею йому залишків транспортного засобу DAEWOO Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , він усно відмовив.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з ФОП ОСОБА_1 різницю між страховим відшкодуванням та реальними збитками в розмірі 35 325,75 грн., з яких 2 500 грн. франшиза та неустойку, а також судові витрати.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2022 року залучено в якості третьої особи по справі ОСОБА_3 , якого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП по справі №676/1057/21 як винуватця ДТП.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля DAEWOO Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , який вважається фізично знищеним, 35325,75 грн., зобов`язавши ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 залишки автомобіля.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 992,40 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування коштами та неустойки (пені) в розмірі облікової ставки НБУ станом на день винесення рішення відмовлено.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що транспортний засіб NISSAN LEAF, д.н.з. НОМЕР_1 (таксі «VOLTA») під керуванням водія ОСОБА_3 , був застрахований саме відповідачем згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/9398200 від 30.01.2021 (а.с.119), який був дійсний на день дорожньо-транспортної пригоди 13.02.2021 (строк його дії з 31.01.2021 по 30.01.2022). Саме відповідач як підприємець здійснював підприємницьку діяльність, надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі.

Водій ОСОБА_3 по адміністративному провадженні надав пояснення, що працює водієм в ПП «VOLTA». Фактичне допущення відповідачем як суб`єктом підприємницької діяльності до роботи без оформлення належним чином трудових відносин, підтверджує застосування в даному випадку положень статті 1172 ЦК України. Крім того, представником відповідача не було надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих, що зазначеним транспортним засобом ОСОБА_3 заволодів неправомірно, що було б підставою стверджувати, що саме він в порядку ч.3 ст. 1187 ЦК України зобов`язаний відшкодувати шкоду.

Суд критично оцінив заперечення представника відповідача в суді, що його довіритель з червня 2022 року припинив підприємницьку діяльність та надану ним в обґрунтування цих тверджень виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.135). При цьому суд врахував, що відповідно до вимог ч.1 ст.52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно, вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів в сумі 35325,75 грн., що є різницею між розміром завданих реальних збитків та страховою виплатою 32825,75 грн. та 2500 грн. (вартість франшизи) є законними та обґрунтованими. При цьому, оскільки позивачу підлягає відшкодуванню сума, що дорівнює ринковій вартості автомобіля до ДТП, залишки пошкодженого автомобіля після ДТП підлягають передачі відповідачу.

В апеляційній скарзі ФОПОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що на час ДТП ОСОБА_3 не перебував з відповідачем у трудових відносинах, про що свідчать відомості про нарахування заробітної плати відповідачем своїм працівникам, серед яких ОСОБА_3 відсутній.

Крім того, на час виникнення ДТП відповідач не мав відношення не лише до водія автомобіля NISSAN LEAF, а й до самого автомобіля. Власником вказаного автомобіля на час ДТП була ОСОБА_5 .

За таких обставин слідує, що відповідачем чи його працівниками не було завдано будь-якої шкоди позивачу чи власнику автомобіля DAEWOO Lanos. Отже, у даній справі ФОП ОСОБА_1 неналежний відповідач.

Навіть якщо припустити, що відповідач ФОП ОСОБА_1 є належним відповідачем, то обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди, та випадку наявності фізично знищеного автомобіля, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро, а покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У позові вказано, що вартість автомобіля DAEWOO Lanos до ДТП складала 86727,96 грн., вартість у пошкодженому стані становить 32825,75 грн., і при цьому ПрАТ «Страхова група «ТАС» позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 52002,21 грн., позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача 35325,75 грн. (різницю між страховим відшкодуванням та реальними збитками), тоді як відповідно до страхового полісу, виданого Страховиком щодо автомобіля NISSAN LEAF, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, складає 130 000 грн., що значно перевищує заявлені та отримані позивачем грошові вимоги на покриття завданої матеріальної шкоди. Тому позов про стягнення частини невідшкодованого матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля DAEWOO Lanos, у разі добровільної відмови Страховика від сплати цих збитків, слід пред`являти саме до ПрАТ «Страхова група «ТАС», так як сума завданої шкоди не перевищує ліміту страхового відшкодування.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи до Хмельницького апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду першої інстанції (додаткового рішення від 19 квітня 2023 року ) про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування коштами та неустойки (пені) в розмірі облікової ставки НБУ, тому апеляційним судом в цій частині рішення суду не переглядається.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 13 лютого 2021 року о 10 год. 20 хв. в м. Кам`янець-Подільський, по вул. Огієнко відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля NISSAN LEAF, д.н.з. НОМЕР_1 , (таксі «VOLTA») під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу DAEWOO Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 позивача по справі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.02.2021 року по справі № 676/1057/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.99). Згідно матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності 13.02.2021 ОСОБА_3 в своїх поясненнях працівнику поліції вказав, що він працює водієм в ПП «VOLTA».

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «NISSAN LEAF», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована АТ «Страхова група «ТАС». Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/9398200 від 30.01.2021 страхувальником вказано ОСОБА_1 відповідача по справі. Франшиза згідно поліса страхування становила 2500 грн. Вказане підтверджується копією полісу №АР/9398200 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.119), відповіддю ПрАТ «СГ «ТАС» позивачу від 05.05.2021 (а.с.53).

Власником автомобіля «NISSAN LEAF», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 , що підтверджується наданою суду представником відповідача копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 23.11.2019 (а.с.118).

Ліцензія на внутрішні перевезення пасажирів на таксі, відповідно до виписки з веб-порталу Державної служби України з безпеки на транспорті, на автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 видана 16.07.2020 ОСОБА_1 , і на даний транспортний засіб було видано тимчасовий реєстраційний талон (а.с.87). Відповідач ОСОБА_1 з 26.02.2020 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, який здійснює види діяльності: надання послуг таксі (основний), надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.90).

29.06.2022 ОСОБА_1 було припинено підприємницьку діяльність, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.135).

Транспортний засіб DAEWOO Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є і керував яким позивач, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди даний автомобіль отримав значні механічні пошкодження, вважається фактично знищеним, оскільки згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №85-D/85/4 від 19.03.2021 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу DAEWOO Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , складеного ФОП ОСОБА_6 на замовлення ПрАТ «СГ «ТАС», внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 13.02.2021 склала 86727,96 грн., вартість відновлювального ремонту 94112,11 грн. (а.с.15-28), в той же час згідно звіту про оцінку пошкодженого транспортного засобу DAEWOO Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , № 11-R/86/9 від 13.02.2021, складеного ФОП ОСОБА_6 на замовлення ПрАТ «СГ «ТАС», ринкова вартість пошкодженого автомобіля , після ДТП склала 32825,75 грн. (а.с.74-78).

Страховиком відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» було сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 52002,21 грн. (86727,96 грн. - 32825,75 грн. - 2500 грн.) + 600 грн. (витрати за евакуацію ТЗ), де 86727,96 грн. вартість матеріального збитку, 32825,75 грн. вартість автомобіля в пошкодженому стані, 2500 грн. франшиза, 600 грн. витрати за евакуацію транспортного засобу. Вказані обставини підтверджуються наданою представником позивача суду копією листа ПрАТ «СГ «ТАС» від 05.05.2021 (а.с.53), факт виплати страхового відшкодування позивачем виходячи із змісту позову, визнається. Виплата страхового відшкодування проведена страховиком з врахуванням положень п.2 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (стаття 1188 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

За таких обставин, з урахуванням доказів, які містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що таким суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, спричинену в ДТП, є ФОП ОСОБА_1 .

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері врегульовано, зокрема Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог та стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_2 завданий майновий збиток в результаті ДТП у розмірі 35325,75 грн. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 992,40 грн., суд першої інстанції, виходив з того, що внаслідок ДТП автомобіль позивача є фізично знищеним. Оскільки виплаченого позивачу страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, то різниця між фактичним розміром шкоди, що відповідає вартості автомобіля позивача до ДТП, та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_1 .

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права з огляду на таке.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України від 05 липня 2012 року № 5090-VІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який набрав чинності 05 лютого 2013 року, до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» були внесені зміни, які полягали, зокрема в тому, що із вказаної статті виключено пункт 30.3, яким передбачалося, що якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, а право на залишки транспортного засобу отримує страховик.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в чинній редакції транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, для визнання автомобіля фізично знищеним згода власника транспортного засобу фактично не потрібна, оскільки вказівку на це вилучено із вказаної статті Закону, а пункт 30.3 виключено взагалі.

Враховуючи викладене, у справі, яка переглядається, у страховика виник обов`язок з відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, хоча розмір такого відшкодування є меншим від страхової суми (ліміту відповідальності). Вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування страховиком шкоди у розмірі вартості транспортного засобу до ДТП в разі його фізичного знищення.

При ухваленні рішення про компенсацію шкоди за статтею 1194 ЦК України з урахуванням вимог вищезгаданої статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у суду відсутні підстави зобов`язувати потерпілого передати залишки транспортного засобу особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (винному).

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 завданий майновий збиток в результаті ДТП в розмірі 32825,75грн, тобто різниці між вартістю автомобіля до ДТП і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), суд не врахував наведені положення законодавства, у зв`язку з чим безпідставно поклав на відповідача обов`язок з відшкодування майнової шкоди, оскільки страховою виплатою (страховим відшкодуванням) потерпілому відшкодовано фактичний розмір завданої шкоди (без франшизи). Позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 207/2838/15-ц.

Таким чином, судом першої інстанції неправильно застосовані вищенаведені норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому їх висновки про наявність підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування завданого майнового збитку в результаті ДТП в розмірі 32825,75 грн. є помилковими.

Як зазначено вище, ПрАТ «СГ «ТАС» було сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 52002,21 грн. (86727,96 грн. - 32825,75 грн. - 2500 грн.) з відрахуванням франшизи у розмірі 2 500 грн.

За таких обставин відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу 2500 грн. франшизи як частину завданої, але не відшкодованої йому шкоди на підставі вищенаведених статей 1166, 1172, 1188 ЦК України.

У справі, яка переглядається, колегія суддів вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу лише 2500 грн. франшизи, однак підстави для стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 32825,75 грн. відшкодування завданих майнових збитків в результаті ДТП відсутні, так як страховою виплатою (страховим відшкодуванням) позивачу відшкодовано фактичний розмір завданої шкоди і залишки пошкодженого транспортного засобу перебувають у нього.

Зважаючи на зазначене, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення з ФОП ОСОБА_1 на його користь відшкодування завданого майнового збитку в результаті ДТП в розмірі 35325,75 грн. та судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в розмірі 992,40 грн., з ухваленням нового рішення в означеній частині про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача 2500 грн. відшкодування завданого майнового збитку в результаті ДТП. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В цій справі ОСОБА_2 заявив позов про відшкодування завданого майнового збитку в результаті ДТП в розмірі 35325,75 грн. та сплатив судовий збір в сумі 992,40 грн., однак апеляційним судом позов задоволено частково і стягнуто з відповідача на користь позивача 2500 грн. на відшкодування завданого майнового збитку в результаті ДТП. Тому судові витати, пов`язані з розглядом позовної заяви ОСОБА_2 , підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 70,23 грн. (2 500 грн x 992,40 грн / 35325,75 ).

За подання апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1488,60 грн. Тому судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню позивачем на користь відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1383,35 грн. (1488,60 грн - (2 500 грн x 1488,60 грн / 35325,75грн).

Таким чином, за результатами розгляду справи по суті в порядку розподілу між сторонами судових витрат, враховуючи розмір задоволених та відхилених позовних вимог, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 1313,12 грн (1383,35 - 70,23) судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , треті особи - приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 , про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) 2 500 грн на відшкодування завданого майнового збитку в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , треті особи - приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 , про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) 1313,12 грн. судових витрат, понесених на сплату судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк