КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №359/919/21
номер провадження №22-з/824/397/2023
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2023 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Білич І.М.
суддів Мостова Г.І., Слюсар Т.А.
секретаря Рагушіній І.В.
за участі: представника позивача - адвоката Гопкало В.В.
представника відповідача - Лосєва Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гопкало Вадима Володимировича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2022 року та на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2022 року,
у цивільній справі №359/919/21 за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Садівницьке товариство «Буревісник-3» про визнання незаконним і скасування рішення оформленого протоколом, -
в с т а н о в и л а:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГО «СТ «Буревісник-3» про визнання незаконним і скасування рішення оформленого протоколом.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

03 жовтня 2022 року ГО «СТ «Буревісник-3» подано заяву про компенсування витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Бориспільського міськрайоного суду Київської області від 07 жовтня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ГО «СТ «Буревісник-3» судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 5 000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнано незаконним та скасовано рішення правління ГО «СТ «Буревісник-3», оформлене протоколом № 1 засідання правління від 04 січня 2021 року, в частині зобов`язання позивача підключити дріт 220 v до лічильника № 08943, 2009 року ЦЭ6807П (Росія) по АДРЕСА_1 , прямим видимим вводом в лічильник з електричної опори, надати пояснення щодо відсутності пломби в верхній частині лічильника на кришці на місці для встановлення пломби, а також запропоновано вищевказаний лічильник встановити на електричній опорі.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задоволено.

Додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У стягненні з ОСОБА_1 на користь ГО «СТ «Буревісник-3» судових витрат по оплаті правничої допомоги в розмірі 5 000 грн. відмовлено.

07 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвоката Гопкало В.В. направив заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ГО «СТ «Буревісник-3» на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме, витрат на проведення експертизи у розмірі 12 685 грн. 34 коп. та на професійну правничу допомогу у сумі 14 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції не вирішено питання щодо розподілу витрат пов`язаних із розглядом справи, що є підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

04 травня 2023 року від представника ГО «СТ «Буревісник» - Лосєва Ю.І. на адресу суду надійшли заперечення проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у яких останній зазначає, що оскільки при поданні позову позивач визначив судові витрати як такі, що дорівнюють нулю, суд має відмовити йому у їх відшкодуванні. Вказує, що витрати на проведення експертизи та на правничу допомогу охоплюють період до моменту ухвалення рішення судом першої інстанції. Проте, позивач вимоги про стягнення вказаних витрат у суді першої інстанції не зазначав. Витрати на правничу допомогу надану у зв`язку з розглядом заяви про забезпечення позову, не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення з вказаного питання було ухвалено на користь відповідача. Також не підлягають задоволенню стягнення витрат на проведення експертизи, оскільки результати експертизи не слугували доказом при вирішенні спору. Крім того, позивачем до судових дебатів не було заявлено клопотання у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу та просив їх задовольнити.

Представника відповідача проти задоволення заявлених вимог заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви та додані до неї документи, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем, в якості доказу, було долучено до матеріалів справи висновок експерта КНДІСЕ № 25085/21-46/+25086/21-46 за результатами проведення судової електротехнічної експертизи у цивільній справі № 359/919/21 від 13 червня 2022 року.

За складання вказаного висновку, позивачем було сплачено кошти у сумі 12 685 грн. 34 коп., що підтверджується рахунком № 262 від 27 січня 2022 року та квитанцією № 0.0..1 від 14 лютого 2022 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задоволено, зазначене судове рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Зі змісту постанови суду вбачається, що в її основу, судом апеляційної інстанції, покладено, зокрема, висновок експерта КНДІСЕ № 25085/21-46/+25086/21-46 за результатами проведення судової електротехнічної експертизи у цивільній справі № 359/919/21 від 13 червня 2022 року, наданий позивачем.

Отже, з огляду на те, що постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено та в основу вказаної постанови покладено, зокрема, висновок експерта КНДІСЕ № 25085/21-46/+25086/21-46 від 13 червня 2023 року, то виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем із отриманням зазначеного висновку експерта у сумі 12 685 грн. 34 коп., підлягають покладенню на позивача.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Аналіз ч. 2 ст. 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З огляду на викладене відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 755/7694/20.

Згідно ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Аналіз вказаної норми свідчить про право суду, а не його обов`язок, відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, заявлену до відшкодування, у тому разі, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, звертаючись до суду з даним позовом, на виконання п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач повідомив про відсутність судових витрат, які він поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Однак, у подальшому, представником позивача - адвокатом Гопкало В.В. до завершення судових дебатів було зроблено усну заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, докази на понесення яких, буде надано ним протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, що підтверджується протоколом судового засідання від 27 вересня 2022 року.

Проте, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку з чим, докази на понесення витрат на правничу допомогу, стороною позивача до суду першої інстанції не подавалися.

У листопаді 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гопкало В.В. звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вищевказане рішення суду.

У процесу розгляду справи судом апеляційної інстанції, представником ОСОБА_1 - адвокатом Гопкало В.В., 25 січня та 06 лютого 2023 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшли аналогічні за змістом заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гопкало В.В. про стягнення витрат на правничу допомогу до яких долучено відповідні докази.

30 січня 2023 року представник відповідача - Лосєв Ю.І. ознайомився з матеріалами даної справи, у яких містилася заява позивача від 25 січня 2023 року про стягнення витрат на правничу допомогу.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задоволено. Проте, заяву сторони позивача про стягнення витрат на правничу допомогу вирішено не було.

10 березня 2023 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Гопкало В.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду з додатками, копія якої судом апеляційної інстанції було направлено відповідачу.

04 травня 2023 року від представника відповідача надійшли заперечення проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

З вказаного вбачається, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Гопкало В.В. було виконано вимоги ч. 8 статті 141 ЦПК України.

При цьому, неподання позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат не позбавило відповідача можливості підготувати свої заперечення на спростування витрат, які він вважає необґрунтованими, та довести неспівмірність таких витрат.

За таких обставин, посилання відповідача на те, що при подачі позову позивач визначив судові витрати, як такі, що дорівнюють нулю, не може бути підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Крім того, безпідставним є посилання відповідача на невиконання позивачем вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України, оскільки як вбачається з матеріалів справи, про те, що позивачем будуть понесені судові витрати, докази на підтвердження понесення яких, буде надано ним протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, представником було зроблено відповідну заяву до судових дебатів.

Оскільки, рішенням суду у задоволенні позову було відмовлено, то докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу до суду першої інстанції не надавалися та такі докази були надані до суду апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів.

З вказаного слідує, що позивачем виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч.ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Згідно правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача у суді першої інстанції представляв адвокат Гопкало В.В. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 21 січня 2021 року та договору № 93 про надання правової допомоги від 18 січня 2021 року укладеного між АБ «Вадима Гопкала» в особі керуючого бюро адвоката Гопкала В.В. та ОСОБА_1 .

Пунктом 5.1 вказаного договору сторони погодили, що за надання правової допомоги за договором, замовник зобов`язаний сплатити на користь виконавця гонорар, який обчислюється у фіксованому розмірі в погодинній оплаті в залежності від виду наданих правових послуг.

Згідно звіту про надані правові послуги від 08 жовтня 2022 року, загальна вартість наданих послуг за вказаним звітом, а саме, представництво інтересів позивача у суді першої інстанції 18 липня, 08 та 27 вересня 2022 року, а також підготовка письмових дебатів, складає 4 000 грн.

Згідно наявних у матеріалах справи протоколів судових засідань, представник позивача - адвокат Гопкало В.В. приймав участь у судових засіданнях призначених на 18 липня, 08 та 27 вересня 2022 року. Також, у матеріалах справи наявна письмова промова (заключне слово) представника позивача - адвоката Гопкало В.В. у судових дебатах.

12 жовтня 2022 року позивачем сплачено на користь АБ «Вадим Гопкало» кошти за надані правові послуги згідно звіту від 08 жовтня 2022 року у сумі 4 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12 жовтня 2022 року.

Згідно звіту про наданні правові послуги від 01 вересня 2021 року, вартість наданих послуг адвокатом за даним звітом становить 10 000 грн. та складається з: 2 000 грн. - підготовка, оформлення та подання позовної заяви; 500 грн. - підготовка, оформлення та подання заяви про забезпечення позову; 250 грн. - підготовка та подання клопотання про призначення експертизи; 750 грн. - підготовка та оформлення апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову; 1 000 грн. - представництво інтересів позивача у Київському апеляційному суді 31 березня 2021 року; 1 000 грн. - підготовка та оформлення відповіді на відзив; 1 000 грн. - представництво інтересів замовника у суді 28 квітня 2021 року; 1 000 грн. - представництво інтересів замовника у суді 18 червня 2021 року; 250 грн. - підготовка та оформлення заяви на ухвалу суду про витребування доказів; 1 000 грн. - представництво інтересів замовника у суді 21 липня 2021 року; 250 грн. - підготовка та оформлення заяви про призначення експертизи; 1 000 грн. - ознайомлення з матеріалами справи 03 серпня 2021 року.

04 січня та 12 травня 2022 року позивачем сплачено на користь АБ «Вадим Гопкало» кошти за надані правові послуги згідно звіту від 18 січня 2022 року у загальній сумі 10 000 грн., що підтверджується платіжними дорученням від 04 січня та 12 травня 2022 року.

Однак, як вказує відповідач у запереченнях проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2021 року, яка постановою Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року залишена без змін, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено, а відтак, витрати на правничу допомогу, що стосуються питання забезпечення позову, не підлягають відшкодуванню.

Крім того, не підлягають відшкодуванню і витрати на правничу допомогу пов`язані із поданням клопотань про призначення експертизи, оскільки у їх задоволенні судом першої інстанції було відмовлено.

Дослідивши надані представником ОСОБА_1 - адвокатом Гопкало В.В. докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи заперечення представника відповідача ГО «СТ «Буревісник-3» - Лосєва Ю.І. проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, подані до початку розгляду заяви, виходячи із складності справи, наданих адвокатом послуг та часу витраченим адвокатом на надання послуг, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Також, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 12 685 грн. 35 коп., оскільки в основу постанови Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року, якою позовні вимоги позивача було задоволено, покладено, зокрема, висновок експерта КНДІСЕ № 25085/21-46/+25086/21-46 від 13 червня 2023 року.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гопкало Вадима Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Громадської організації «Садівницьке товариство «Буревісник-3» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 12 685 грн. 35 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя - доповідач:

Судді: