Справа № 950/790/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2023 року м.Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,
В С Т А Н О В И В:
В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, відзив не подала.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Восени 2020 року позивач вирішив придбати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під номером вісімнадцять та земельну ділянку на якій власне і розташований цей будинок , за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний житловий будинок дерев`яний 1943 року побудови загальною площею 60,2 кв.м,житловою 40,8 кв.м,а також присадибна земельна ділянка , в тому числі : земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1920 га, на праві власності належали ОСОБА_3 , що підтверджується Договором купівлі- продажу від 12 вересня 1995 року , який був посвідчений належним чином державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Підопригорою Л.І., реєстровий номер 2-2454 від 12.09.1995 року ( а.с. 13,14).
Власник зазначеного майна - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Харків, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 202 від 19.02.2001 року (а.с.12).
Факт того, що відповідачка ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_3 були подружжям стверджений копією запису акту про шлюб № 148 від 22.10.1952 року (а.с. 49).
Тому, між дружиною померлого власника, а саме, відповідачем по справі - ОСОБА_2 , як розпорядником та співвласником майна, в тому числі спільно набутого майна подружжя, до складу якого і входив вищезазначений будинок разом із присадибною земельною ділянкою, та ОСОБА_1 , 25 жовтня 2020 року був укладений в простій письмовій формі договір купівлі - продажу вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_2 та відповідної присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с. 10). Ціна, за досягнутою між нами домовленістю, склала 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. Сторони узгодили між собою всі істотні умови договору, а саме: ціну цього домогосподарства , порядок оплати його вартості, порядок передачі майна , а також, строки і умови нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу. Подальшу реєстрацію цього договору купівлі -продажу житлового будинку разом із господарськими спорудами та відповідною земельною ділянкою, вони домовилися провести до 15 лютого 2021 року .
Після проведення всіх вказаних узгоджень по даному договору купівлі-продажу, продавець майна ОСОБА_2 передала позивачу правовстановлюючі документи на будинок та на земельну ділянку, а саме : договір купівлі-продажу та технічний паспорт на будинок, а він, в свою чергу, передав їй обумовлену договором купівлі -продажу суму за вищезазначене майно в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн., що підтверджується відповідною письмовою розпискою (а.с. 11).
З копії спадкової справи № 334/2011 що була завдена після смерті ОСОБА_3 (а.с. 51-64) встановлено, що спадкоємцями майна померлого є його дружина ОСОБА_2 та син померлого ОСОБА_4 . ОСОБА_2 відмовилася від своєї частки у спадковому майні на користь сина - ОСОБА_4 , який успадкував належне померлому ОСОБА_3 , майно, що стверджується відповідними свідоцтвами. В тому числі свідоцтвом про право власності на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 . Однак, 10 листопада 2021 року ОСОБА_4 був наданий дозвіл, що посвідчений нотаріально, на право ОСОБА_2 на продаж житлового будинку з надвірними побудовами та земельної ділянки, на якій вони розташовані по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 . Зазначив, що не заперечує проти переходу права власності на вищевказане майно.
У відповідності зі ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч.І ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Ст.1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України).
Ст. 1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкритої спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст.1222 Цивільного кодексу України).
Згідно ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Ст. 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.
Згідно ч.І ст.181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Згідно ч.І ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Абз.2п.1 розділу X Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Ст.90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право в т.ч. продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.
Згідно ст.131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.
4.1 ст.120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Враховуючи викладене вище, вважаю, що позивачем - ОСОБА_1 , відповідно ст.220 Цивільного кодексу України виконані всі істотні умови договору купівлі - продажу зазначеного домогосподарства, а відповідач, дружина померлого власника, ОСОБА_2 , ухиляється від нотаріального посвідчення вищезазначеного договору.
Враховуючи викладене , вважаю , позивачем, відповідно ст.220 Цивільного кодексу України виконані всі істотні умови договору купівлі - продаж , а відповідач, ухиляється від його нотаріального посвідчення, в той самий час як ним вже були отримані всі кошти за домогосподарство , що і підтверджується відповідною розпискою .
Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона ( продавець ) передає або зобов`язується передати майно (товар)у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму ( фактично всі істотні умови договору купівлі - продажу, сторонами), були виконані. За домовленістю між сторонами житловий будинок разом із надвірними будівлями та відповідною присадибною земельною ділянкою продавцем був проданий , а позивачем були передані продавцю (відповідачці) вся обумовлена раніше сума грошей в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.
Продавцем було передано, а покупцем , прийнято домогосподарство, що складається із житлового будинку разом із господарськими будівлями і спорудами під номером вісімнадцять разом із присадибною земельною ділянкою за цією ж адресою по АДРЕСА_1 . Таким, чином, укладена між сторонами угода по купівлі- продажу нерухомого майна виконана в повному обсязі , а тому, являється дійсною.
Так , згідно вимог ст.657 ЦК України встановлено , що договір купівлі- продажу земельної ділянки , майнового комплексу , житлового будинку ( квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Недодержання цієї вимоги , згідно статті 220 ЦК України , тягне за собою недійсність договору. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України (чинним на момент здійснення операції ) внесено зміни до ЦК України, відповідно з якими виключені деякі вимоги про державну реєстрацію угод з нерухомості. Чинна редакція статті 657 ЦК України до вимог щодо оформлення договору купівлі - продажу нерухомості відносить лише письмову форму і нотаріальне посвідчення . Якщо ж сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами , і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення , суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У разі ухилення продавця від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу нерухомості покупець має можливість визнати таку угоду дійсною в суді ( ст.220 ч.2 ЦК України ).
Таким чином, відповідно ст.16 Цивільного кодексу України єдиним правовим способом захисту прав позивача буде визнання в судовому порядку укладеної угоди купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки дійсною , оскільки, в даному випадку всі умови договору були виконані, окрім нотаріального посвідчення, яке неможливе по причині відсутності самого продавця майна ОСОБА_2 .
Вивчивши матеріали суд враховує, укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та право власності продавця на це майно підтверджується письмовими доказами і тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2-5, 12, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 220. 321, 328, 331, 376, 526 , 655, 657,1216,1218,1225,1261,1268,1269 ЦК України;
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте Лебединським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Лебединського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Роман БАКЛАНОВ