Ухвала

27 липня 2023 року

м. Київ

справа № 727/4352/22

провадження № 61-6055св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради на постанову Чернівецького апеляційного суду від 31 березня 2023 року у складі колегії суддів: Лисака І. Н., Височанської Н. К., Перепелюк І. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради (далі - КНП «Міська стоматологічна поліклініка») про визнання незаконним наказу та його скасування, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що з 2005 року вона працює лікарем-стоматологом в КНП «Міська стоматологічна поліклініка».

Згідно з наказом генерального директора КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 29 квітня 2022 року № 63-К її з 02 травня 2022 року переведено на 0,5 штатної посади лікаря-стоматолога поліклініки.

Позивач вважала вказаний наказ незаконним, оскільки, незважаючи на внесення змін до трудового законодавства на період дії воєнного стану, обов`язковою умовою для вчинення роботодацем таких дій залишилась фактична зміна істотних умов праці. Проте фактичної зміни істотних умов праці не відбулося, тому її безпідставно переведено на 0,5 ставки штатної посади лікаря-стоматолога.

Наголошувала на тому, що будь-які зміни умов трудового договору повинні відбуватися з дотриманням норм трудового законодавства та без порушень прав працівників.

13 січня 2022 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати медичних працівників закладів охорони здоров`я» від 12 січня 2022 року № 2.

Вважала, що прийняття рішення про зміну в організації виробництва і праці та зміни істотних умов праці із вказівкою на невиконання виробничого плану лікарями-стоматологами-терапевтами та лікарями-стоматологами-хірургами за період з 01 квітня 2021 року до 31 грудня 2021 року та І квартал 2022 року не відповідає вимогами закону, оскільки відсутні: зміни в організації виробництва і праці; документальне підтвердження встановлення планів для лікарів та доведення їх до відома працівників; документальне підтвердження невиконання лікарями встановлених планів; правове обґрунтування підстав прийняття наказу від 29 квітня 2022 року № 63-К з урахуванням періодів, на які не поширювалася дія воєнного стану, а саме: з 01 квітня 2021 року до 24 лютого 2022 року.

Також посилалася на те, що її не було ознайомлено з посадовою інструкцією, оскаржуваним наказом та наказом від 28 січня 2021 року № 25, яким було визначено норми навантаження лікарів-стоматологів-терапевтів. Тобто позивачці не було відомо про встановлену норми навантаження при наданні стоматологічної допомоги на терапевтичному прийомі у розмірі 23 УОП за зміну.

Сума одержаної нею заробітної плати за період з 01 квітня 2021 року до 31 грудня 2021 року в розмірі 15 972,03 грн не може свідчити про істотні фінансові витрати відповідача.

При значній штатній чисельності працівників КНП «Міська стоматологічна поліклініка» лише декількох працівників переведено на 0,5 штатної посади, що додатково підтверджує незаконність оскаржуваного наказу.

На штатних працівників КНП «Міська стоматологічна поліклініка» поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 року № 2, тому оплата здійснюється за загальними правилами для медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я.

Генеральний директор КНП «Міська стоматологічна поліклініка» здійснив незаконне переведення її на 0,5 штатної посади, порушив процедуру і неправильно визначив розмір її заробітної плати, що свідчить про необхідність відновлення трудових прав шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі за весь період переведення на 0,5 штатної посади у розмірі заробітної плати лікаря-стоматолога, який займає 1 штатну посаду з урахування розміру, який був запроваджений згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 року № 2.

Такими діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, оскільки вона завжди в повному обсязі виконувала виробничий план, до своїх обов`язків ставилась сумлінно. Переведення її на 0,5 штатної посади принижує її честь та гідність, що негативно впливає на її репутацію як спеціаліста.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

визнати незаконним і скасувати наказ генерального директора КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 29 квітня 2022 року № 63-к «Про зміну в організації виробництва і праці та зміни істотних умов праці»;

стягнути з КНП «Міська стоматологічна поліклініка» на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 02 травня 2022 року;

стягнути з КНП «Міська стоматологічна поліклініка» на її користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 08 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач був вправі впроваджувати будь-які зміни в організації виробництва і праці, як у цілому по підприємству, так і в окремих підрозділах, або відносно окремих працівників, які вважав за доцільне для покращення ефективності діяльності. Тому дії відповідача щодо зміни в організації виробництва та праці були обґрунтованими і належно документально оформленими. Відповідач дотримався установленого законом порядку проведення зміни істотних умов праці та попередив про це працівника не пізніше як до запровадження таких умов.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі за період

з 02 травня 2022 року суд вказав, що позивачка не надала суду належних

і допустимих доказів на підтвердження фактичного розміру заробітної плати та її складових, які вона отримувала, а також табелів обліку робочого часу за період з 02 травня 2022 року, на підставі яких можна було б установити фактично відпрацьований ОСОБА_1 робочий час. Тому суд дійшов висновку, що зазначена вимога задоволенню не підлягає.

При відмові у задоволенні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначив, що право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення прав цієї особи у сфері трудових відносин, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Проте позивачка не довела належними доказами факт порушення її прав у сфері трудових відносин, а, отже, і завдання моральної шкоди відповідачем.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 31 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 07 грудня 2022 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги

ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора КНП «Міська стоматологічна поліклініка» Струка В. І. від 29 квітня 2022 року № 63-к «Про зміну в організації виробництва і праці та зміни істотних умов праці».

Стягнено з КНП «Міська стоматологічна поліклініка» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період із 02 травня 2022 року до 28 лютого 2023 року у розмірі 41 509,23 грн.

Стягнено з КНП «Міська стоматологічна поліклініка» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн.

Стягнено з КНП «Міська стоматологічна поліклініка» на користь ОСОБА_1 6 476,12 грн у рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Стягнено з КНП «Міська стоматологічна поліклініка» на користь держави 2 597,72 грн у рахунок відшкодування судових витрат за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що наказом відповідача від 29 квітня

2022 року ОСОБА_1 переведено з 02 травня 2022 року для подальшої роботи на умовах неповного робочого дня. Обґрунтовуючи необхідність такого переведення позивачки на неповний робочий день, що є зміною істотних умов праці, відповідач у вказаному наказі посилався на зміни в організації виробництва і праці, обумовлені систематичним недовиконанням виробничого плану лікарями-стоматологами-терапевтами та лікарями-стоматологами-хірургами за період із 01 квітня 2021 року до 31 грудня 2021 року та І квартал 2022 року, і як наслідок, різким зростанням обсягу фінансових витрат, пов`язаних із неефективним використанням робочого часу, енергоресурсів, неможливістю використання праці працівників протягом повного робочого часу, для створення оптимальних умов щодо ефективного використання трудових та матеріальних ресурсів, уникнення зайвих продуктивних витрат підприємства, раціоналізації робочих місць та враховуючи об`єктивні показники фінансово-господарської діяльності КНП «Міська стоматологічна поліклініка». Проте матеріали справи не містять жодних доказів, з яких можливо було б установити, які саме зміни в організації виробництва і праці, внаслідок яких змінилися істотні умови праці позивачки, відбулися у КНП «Міська стоматологічна поліклініка». Отже, відповідачем не доведено факту зміни в організації виробництва і праці на підприємстві відповідно до наказу КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 29 квітня 2022 року № 63-К «Про зміни в організації виробництва і праці та зміни істотних умов праці». За таких обставин, зміна істотних умов праці для позивачки шляхом встановлення їй 0,5 штатної одиниці за умови відсутності змін в організації виробництва і праці на підприємстві свідчить про безпідставність таких дій роботодавця, що є підставою для визнання незаконним і скасування оскарженого наказу КНП «Міська стоматологічна поліклініка» щодо ОСОБА_1 . Зазначений висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 332/890/20.

Оскільки переведення на 0,5 штатної одиниці з 02 травня 2022 року є незаконним, то мінімальний заробіток позивачки повинен розраховуватися з 1 штатної одиниці. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від

29 грудня 2009 року № 1418 затверджено Порядок виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я, відповідно до пункту 2 якого надбавка за вислугу років установлюється медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я залежно від стажу роботи в такому розмірі: понад 3 роки - 10 %, понад 10 років - 20 %, понад 20 років - 30 %. Стаж позивачки становить понад 17 років, що свідчить про необхідність нарахування їй 20 % надбавки за вислугу років. Здійснивши відповідний розрахунок, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості по заробітіній платі у розмірі 41 509,23 грн.

Апеляційний суд, з урахуванням засад розумності та справедливості, вини відповідача, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках позивачки, часу і зусиль, необхідних для відновлення її прав, глибини та обсягу душевних страждань, зробив висновок про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки компенсації моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн.

Аргументи учасників

У квітні 2023 року до Верховного Суду від представника КНП «Міська стоматологічна поліклініка» надійшла касаційна скарга, у якій він, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі зазначено, що:

предметом спору є зміна позивачці умов праці у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, зумовленими зростанням обсягу фінансових витрат, пов`язаних з неефективним використанням робочого часу, енергоресурсів, неможливістю використання праці працівників протягом повного робочого часу, для забезпечення економного та раціонального використання матеріальних і фінансових ресурсів підприємства. У зв`язку з цим відповідач був вимушений прийняти оскаржений наказ від 29 квітня

2022 року. Тому суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про відсутність доказів у справі про зміни в організації виробництва і праці та про недоведеність їх відповідачем;

суд першої інстанції правильно встановив, що оскаржуваний наказ прийнято з метою забезпечення економного та раціонального використання матеріальних і фінансових ресурсів підприємства та створення умов для підвищення продуктивності праці працівників. При цьому, провадження господарської діяльності підприємства не порушує трудових прав працівників. Визначаючи розумний баланс між інтересами позивачки та відповідача, право відповідача на застосування об`єктивних та обґрунтованих змін в організації виробництва і праці підприємства переважає над приватними інтересами позивачки;

роботодавець 29 квітня 2022 року належним чином повідомив позивачку про зміну істотних умов праці, проте вона не висловила незгоду з наказом про зміну істотних умов праці від 29 квітня 2022 року № 63-к та повідомленням про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці та надалі продовжувала працювати на цьому ж підприємстві, не була звільнена за пунктом 6 статті 36 КЗпП України, а, отже, презюмується, що вона може вважатися такою, що погодилася працювати у змінених умовах;

суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на підприємстві відбулися зміни в організації виробництва і праці, що підтверджено дослідженими та не спростованими доказами у справі, а саме: систематичне недовиконання виробничого плану лікарями-стоматологами-терапевтами та лікарями-стоматологами-хірургами за період із 01 квітня 2021 року до 31 грудня 2021 року та І квартал 2022 року; як наслідок, різке зростання обсягу фінансових витрат, пов`язаних з неефективним використанням робочого часу, енергоресурсів, неможливістю використання праці працівників протягом повного робочого часу; скорочення штатів наказом від 02 травня 2022 року № 67-к (який не оскаржений в судовому порядку та не скасований судом). Внаслідок змін в організації виробництва та праці змінилися істотні умови праці позивачки, а саме стало неможливим використовувати працю позивачки цілий робочий день, оскільки остання виконувала виробничий план до 35 % на день, що свідчить про зміни в організації та неможливість в подальшому використовувати її працю повний робочий день. Відповідно до економічного обґрунтування необхідності встановлення неповного робочого дня лікарського персоналу лікувального відділення КНП «Міська стоматологічна поліклініка», складеного заступником генерального директора з економічних питань, підприємство почало працювати у реформованих економічних умовах та фінансуванням за новим принципом, а саме перейшло на самофінансування, що передбачає формування доходів від надання всіх видів платних послуг для безперебійного функціонування. Саме за рахунок надходжень від усіх видів платних послуг підприємство проводить оплату видатків, що забезпечують проведення лікувального процесу та господарської діяльності. Кількісні показники виконання виробничого плану лікарями-стоматологами-терапевтами та лікарями-стоматологами-хірургами за період із 01 квітня 2021 року до 31 грудня 2021 року та І квартал 2022 року свідчить про їх недовиконання, а саме: І терапевтичне відділення з 01 квітня 2021 року до 31 грудня 2021 року виконання виробничого плану становить 26,8 %; за січень 2022 року - 35,4 %; за лютий 2022 року - 34,5 %; за березень 2022 року відсоток - 49,0 %; II терапевтичне відділення з 01 квітня 2021 року до 31 грудня 2021 року відсоток виконання виробничого плану становить 28,2 %; за січень 2022 року - 36,3 %; за лютий 2022 року - 34,5 %; за березень 2022 року відсоток виконання виробничого плану становить - 45,8 %. Результати виконання виробничих планів підтверджують їх систематичне невиконання. Поряд із цим, зріс обсяг фінансових витрат, пов`язаних з неефективним використанням робочого часу, енергоресурсів та неможливістю використання праці працівників протягом повного робочого часу, раціоналізацією робочих місць через скорочення виконання робочого плану працівниками, відбулися зміни в організації виробництва і праці в лікувальних відділеннях КНП «Міська стоматологічна поліклініка». З метою створення оптимальних умов для ефективного використання трудових та матеріальних ресурсів, уникнення зайвих непродуктивних витрат підприємства, було прийнято рішення 29 квітня 2022 року про переведення для подальшої роботи на умовах неповного робочого дня із займанням по 0,5 штатної посади працівників лікувальних відділень, які мають найнижчий показник виконання виробничого плану, що є економічно обґрунтованим та раціональним. У подальшому, на спільному засіданні адміністрації поліклініки та профкому КНП «Міська стоматологічна поліклініка» було визнано доцільним переведення працівників лікувальних відділень КНП «Міська стоматологічна поліклініка» лікарів-стоматологів-терапевтів для подальшої роботи на умовах неповного робочого дня по 0,5 посади, зокрема й позивачки;

різке зростання обсягу фінансових витрат доведено звітом про заборгованість з оплати праці, яка виникла в КНП «Міська стоматологічна поліклініка» на 01 червня 2022 року і становить 151,6 тис. грн, також свідчить про зміни в організації виробництва і праці на підприємстві, оскільки не дивлячись на оплату праці позивачці по відрядній формі (залежно від виконаної нею роботи) при використанні повного робочого дня за відсутності потреби у використанні нею повного робочого дня, так як позивачка виконувала виробничий план до 31 % на день, а тому наявними є непродуктивні витрати підприємства (робота повний робочий день медичної сестри зі стоматології, яка працює по погодинній формі оплати праці, енергоресурси, матеріали та ін.);

суд першої інстанції правильно розмежував поняття «зміни в організації виробництва і праці» та «зміни істотних умов праці», встановив доведеність змін в організації виробництва та праці на підприємстві, які полягали в оптимізації окремих виробничих процесів, режиму робочого часу, спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних та соціальних показників, та зумовлені необхідністю зменшення виробничих витрат та скороченні штатів.

У червні 2023 року до Верховного Суду від представника ОСОБА_1 надійшли відзиви, у яких вона вказує, що апеляційний суд ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення про часткове задоволення позову, підстав для скасування якого немає. Відповідач не вносив зміни в штатний розпис, тому помилковим є твердження про те, що мали місце зміни в організації виробництва і праці.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі і витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження у складі колегії із п`яти суддів.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги містять підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 761/3388/15-ц, від 08 липня 2020 року у справі

№ 501/3407/18, від 21 січня 2020 року у справі № 686/25653/18.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що наказом Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» від 07 липня 2005 року № 21-пр ОСОБА_1 було прийнято на роботу в лікувальне відділення на 1,0 ставку лікаря-стоматолога-терапевта (т. 1, а. с. 51).

Наказом відповідача від 29 квітня 2022 року № 63-К «Про зміни в організації виробництва і праці та зміни істотних умов праці» КНП «Міська стоматологічна поліклініка» у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, обумовлених систематичним недовиконанням виробничого плану лікарями-стоматологами-терапевтами та лікарями-стоматологами-хірургами за період з 01 квітня 2021 року до 31 грудня 2021 року та І квартал 2022 року, і як наслідок, різким зростанням обсягу фінансових витрат, пов`язаних із неефективним використанням робочого часу, енергоресурсів, неможливістю використання праці працівників протягом повного робочого часу, для створення оптимальних умов щодо ефективного використання трудових та матеріальних ресурсів, уникнення зайвих продуктивних витрат підприємства, раціоналізації робочих місць та враховуючи об`єктивні показники фінансово-господарської діяльності КНП «Міська стоматологічна поліклініка» з метою недопущення звільнення працівників, керуючись статтями 3, 14 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року, проведено з 02 травня 2022 року в КНП «Міська стоматологічна поліклініка» зміни в організації виробництва і праці в лікувальному відділенні.

Переведено з 02 травня 2022 року для подальшої роботи на умовах неповного робочого дня працівників лікувального відділення КНП «Міська стоматологічна поліклініка». Тривалість неповного робочого дня встановлюється виходячи із балансу робочого часу на кожен календарний місяць в 2022 році з тривалістю 33 робочих години на тиждень. Для подальшої роботи на умовах неповного робочого дня переведено лікаря-стоматолога-терапевта лікувального відділення із займанням 0,5 штатної посади. Оплату праці працівника, переведеного для подальшої роботи на умовах неповного робочого дня, проводити з врахуванням результатів виконання виробничого плану в умовних одиницях праце ємності (УОП) за кожний календарний місяць.

У пункті 4.1 цього документу наказано ознайомити із цим наказом лікаря-стоматолога-терапевта про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці під підпис, в строк не пізніше 29 квітня 2022 року; у разі відмови лікаря-стоматолога-терапевта згідно з пунктом 2.1 цього наказу від зміни істотних умов праці шляхом переведення на умови неповного робочого дня, запропонувати надати таку відмову у письмовій формі на строк до 02 травня 2022 року. Наказ містить підпис ОСОБА_1 з відміткою «ознайомлена 29 квітня 2022 року» (т. 1, а. с. 52-53).

28 січня 2021 року наказом № 25 Генерального директора КНП «Міська стоматологічна поліклініка» «Про норми навантаження лікарів-стоматологів-терапевтів лікувального відділення» затверджено норми навантаження лікаря-стоматолога-терапевта при наданні медичної допомоги дорослому населенню за спеціальністю «терапевтична стоматологія». Встановлено, що затверджені цим наказом нормативи надання медичної допомоги дорослому населенню за спеціальністю «Терапевтична стоматологія» діють до їх зміни наказом МОЗ України та наказом по підприємству. Норми навантаження при наданні стоматологічної допомоги на терапевтичному прийомі для лікарів-стоматологів-терапевтів становлять 23 УОП за зміну. Вищевказані норми навантаження використовувати при підготовці прейскурантів, оцінки виконання виробничих планів та для нарахування заробітної плати лікарям-стоматологам-терапевтам. Додатком № 1 до вказаного наказу визначено нормативи надання медичної допомоги дорослому населенню за спеціальністю «Терапевтична стоматологія» із вказанням найменування процедури та оцінки в «УОП» (т. 1, а. с. 56-58).

Згідно з посадовою інструкцією лікаря-стоматолога-терапевта ОСОБА_1 була із нею ознайомлена, про що свідчить її підпис.

Пунктом 2.8 інструкції визначено, що лікар-стоматолог-терапевт виконує планові показники (нормативи), встановлені наказом по поліклініці № 25 від 28 січня 2021 року, які становлять 23 УОП на зміну, а у пункті 2.10 вказано, що лікар-стоматолог-терапевт подає звіт про кількість прийнятих пацієнтів разом із нарядами щомісячно 01 і 05 числа в бухгалтерію поліклініки (т. 1, а. с. 105-108).

Відповідно до протоколу від 11 січня 2021 року спільного засідання працівників поліклініки та профкому КНП «Міська стоматологічна поліклініка», на якому, крім інших, були присутні співробітники КНП «Міська стоматологічна поліклініка», метою такого засідання було доведення до відома працівників рішення Чернівецької міської ради від 29 грудня 2020 року № 17 «Про припинення роботи КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» внаслідок реорганізації та створення КНП «Міська стоматологічна поліклініка»» й повідомлено про зміну істотних умов оплати праці лікарів-стоматологів-терапевтів, лікарів-стоматологів-хірургів, лікаря-рентгенолога та рентгенолаборантів лікувального відділення з погодинної на відрядну систему оплату праці з 01 квітня 2021 року.

Також ознайомлено присутніх із пунктом 4.3 Статуту, яким передбачено, що підприємство самостійно здійснює некомерційну господарську діяльність, організовує свою діяльність відповідно до фінансового плану. При розробці та плануванні доходів враховується відрядна система оплати праці, в основі якої результати виконання виробничого плану кожним лікарем, які оцінюються умовними одиницями працеємності (УОП). Виробничі плани в УОП та перелік платних послуг підприємство затверджує в установленому законодавством порядку.

Заступником генерального директора з економічних питань було повідомлено присутнім, що на підприємстві впроваджено облік виконання виробничого плану кожним лікарем-стоматологом-терапевтом, лікарем-стоматологом-хірургом, лікарем-рентгенологом та рентгенолаборантом за кількістю виконаних умовних одиниць працеємності. Результати виконання виробничого плану, що відображаються в умовних одиницях працеємності (УОП), є підставою для нарахування основної та додаткової заробітної плати за кожен календарний місяць.

Головою профспілкового комітету вказано, що зміна системи оплати праці з погодинної на відрядну не потягне за собою порушення трудових прав працівників, про що їх того ж дня повідомлено.

Після обговорення поставлених питань працівників було ознайомлено із наказом КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 11 січня 2021 року

№ 02-К про початок статутної діяльності з 11 січня 2021 року та статутом і повідомлено під підпис про зміну умов оплати праці з погодинної на відрядну систему оплати праці (т. 1, а. с. 128).

Відповідно до економічного обґрунтування необхідності встановлення неповного робочого дня лікарського персоналу лікувального відділення КНП «Міська стоматологічна поліклініка» «кількісні показники виконання виробничого плану лікарями-стоматологами-терапевтами та лікарями-стоматологами-хірургами за період з 01.04.2021 року по 31.12.2021 року та І квартал 2022 року свідчить про їх недовиконання, а саме: І терапевтичне відділення з 01.04.2021 року по 31.12.2021 року відсоток виконання виробничого плану становить 26,8; за січень 2022 року відсоток виконання виробничого плану становить - 35,4; за лютий 2022 року відсоток виконання виробничого плану становить - 34,5; за березень 2022 року відсоток виконання виробничого плану становить - 49,0; ІІ терапевтичне відділення з 01.04.2021 року по 31.12.2021 року відсоток виконання виробничого плану становить 28,2; за січень 2022 року відсоток виконання виробничого плану становить - 36,3; за лютий 2022 року відсоток виконання виробничого плану становить - 34,5; за березень 2022 року відсоток виконання виробничого плану становить - 45,8. Результати виконання виробничих планів підтверджують їх систематичне невиконання. Разом із цим, росте обсяг фінансових витрат, пов`язаних із неефективним використанням робочого часу, енергоресурсів та неможливістю використання праці працівників протягом повного робочого часу, раціоналізацією робочих місць через скорочення виконання робочого плану працівниками, відбулися зміни в організації виробництва і праці в лікувальних відділеннях КНП «Міська стоматологічна поліклініка». З метою створення оптимальних умов для ефективного використання трудових та матеріальних ресурсів, уникнення зайвих непродуктивних витрат підприємства, прийняття рішення про переведення для подальшої роботи на умовах неповного робочого дня із займанням по 0,5 штатної посади працівників лікувальних відділень, які мають найнижчий показник виконання виробничого плану, є економічно обґрунтованим та раціональним (т. 1, а. с. 130)

У подальшому протоколом спільного засідання адміністрації поліклініки та профкому КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 27 квітня 2022 року було визнано доцільним переведення працівників лікувальних відділень КНП «Міська стоматологічна поліклініка» лікарів-стоматологів-терапевтів для подальшої роботи на умовах неповного робочого дня по 0,5 штатної посади, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 131-135).

Відповідно до звіту про заборгованість з оплати праці на 01 червня 2022 року КНП «Міська стоматологічна поліклініка» заборгувала 151,6 тис. грн (т. 1, а. с. 193).

На виконання вказаного наказу позивачка щомісячно складала зведену звітність про виконані нею норми навантаження (т. 1, а. с. 59-103)

Із довідок про виконання плану умовних одиниць, складених завідувачем лікувального відділення ОСОБА_8 , встановлено, що за період з 01 квітня 2021 року до 31 грудня 2021 року ОСОБА_1 виконала 21,8 % від плану УОП; за період із 01 січня 2022 року до 28 лютого 2022 року позивачка виконала 32,1 % від плану УОП; за період з 01 січня 2022 року до 31 березня 2022 року позивачка виконала 37,7 % від плану УОП; за період з 01 січня 2022 року до 28 лютого 2022 року позивачка виконала 36,7 % від плану УОП (т. 1, а. с. 197-201).

Наказом КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 19 січня 2022 року № 01 визначено, що плата за надання всіх платних послуг в усіх структурних підрозділах підприємствах вноситься безпосередньо пацієнтом в касу підприємства та через термінал. На підтвердження внесення пацієнтом плати за стоматологічну послугу касиром видається прибутковий касовий ордер встановленої форми. Отримання плати за надану стоматологічну допомогу в готівковій формі безпосередньо лікарями та іншими медичними працівниками забороняється. Із вказаним наказом ОСОБА_1 було ознайомлено 26 січня 2022 року (т. 1, а. с. 195-196).

Позиція Верховного Суду

У пункті 5 частини першої статті 396 ЦПК України зазначено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 373/1281/16-ц (провадження № 14-128цс18) зазначено, що «під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі

№ 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) конкретизовано вищевказаний висновок та зазначено, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами, насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, однаковими.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі

№ 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зроблено висновок, що під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

У справі № 761/3388/15-ц, на яку посилається скаржник, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ»), в якому просила суд визнати незаконним та скасувати наказ від 23 січня 2015 року № 18-К «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників», визнати незаконним та скасувати повідомлення про зміни істотних умов праці від 26 січня 2015 року №02-03/23. Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що вона працює в ДП «АМПУ» на посаді провідного юрисконсульта відділу договірної роботи служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи. Її робоче місце розташоване за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 14. Відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 23 січня 2015 року № 18-К «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників» передбачається проведення в апараті управління змін в організації виробництва і праці шляхом переведення підрозділів та робочих місць працівників апарату управління ДП «АМПУ» служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи, а також інспектора з запобігання і протидії корупції з приміщень за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 14 до приміщень ДП «АМПУ» за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1. У разі незгоди працівників від продовження роботи на нових умовах праці трудовий договір підлягає припиненню. ОСОБА_3 ознайомилася під підпис із оскаржуваним наказом та повідомленням 04 лютого 2015 року й, вважаючи наказ і повідомлення незаконними, звернулась до суду із відповідним позовом. Правовими підставами позову позивач визначила невідповідність оскаржуваного наказу вимогам законодавства України, зокрема, під час видання оскаржуваного наказу порушено вимоги статті 32 КЗпП України, оскільки цей наказ фактично не змінювалася організація виробництва і праці. Відповідач не дотримався положень статті 120 КЗпП України та статті

12 Закону України «Про оплату праці», в наказі не передбачено проведення виплат чи компенсацій працівникам, які переводяться на роботу в іншу місцевість. Відповідно до частини другої статті 252 КЗпП України та статті

41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» відповідач не отримав попередньої згоди виборного органу ДП «АМПУ» щодо зміни умов трудового договору працівників, які є членами виборних профспілкових органів, у тому числі й ОСОБА_3.

Суд касаційної інстанції в указаній справі зазначив, що «відповідно до частин першої та третьої статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. У зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 04 липня 2016 року у справі № 6-59цс12. Верховний Суд погоджується з рішенням апеляційного суду в частині висновків, що дійсно наведені норми права відповідачем дотримані, оскаржуваний наказ виданий з метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління ДП «АМПУ», створення умов для підвищення продуктивності праці працівників, а також для забезпечення економного та раціонального використання матеріальних і фінансових ресурсів підприємства. Запровадження змін в організації виробництва і праці є правом роботодавця, який вправі самостійно визначати найбільш вигідні умови здійснення його господарської діяльності. При цьому, провадження господарської діяльності підприємства не повинно порушувати трудових прав працівників, що дотримано відповідачем».

У справі № 501/3407/18, на яку також є посилання у касаційній скарзі, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі - ДП «МТП «Чорноморськ»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Незалежна профспілка працівників морського торговельного порту «Чорноморськ» (далі - незалежна профспілка), про визнання наказів незаконними та їх скасування. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він працює на посаді головного бухгалтера у ДП «МТП «Чорноморськ». Оспорюваними наказами відповідач запровадив зміни до істотних умов праці, штатного розпису, внаслідок чого зменшив розмір оплати праці позивача з грубими порушеннями встановленого порядку. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки директора порту від 30 жовтня 2018 року № 552 «Про внесення змін до наказу № 447 від 04 вересня 2018 року «Про зміну істотних умов праці» щодо внесення змін до штатного розпису підприємства в частині зменшення головному бухгалтеру ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 місячного посадового окладу. Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки директора порту від 05 листопада 2018 року № 635-0 «З особового складу» в частині встановлення і зміни головному бухгалтеру ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 розміру оплати праці. Вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що мотиви запровадження відповідачем змін істотних умов праці позивачеві (оплати праці) не пов`язані зі змінами в організації виробництва і праці, а є одностороннім рішенням відповідача, спрямованим на економію фонду оплати праці та збільшення прибутку відповідача шляхом зменшення розмірів нарахувань і виплат заробітних плат працівникам, у тому числі і позивачеві. Незважаючи на те що суд роз`яснив учасникам процесу їх права та обов`язки, відповідач не надав доказів того, що запровадження змін оплати праці узгоджено з профспілками, які діють на підприємстві. Строк подання позову ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, і тому він підлягає поновленню. Постановою Одеського апеляційного суду від 26 червня 2019 року апеляційну скаргу представника ДП «МТП «Чорноморськ» задоволено. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 лютого 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував положення статті 64 ГК України, відповідно до якої підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис, дійшов помилково висновку, що підприємство зменшило розмір посадового окладу позивача без урахування норм законодавства; норму частини другої статті 97 КЗпП України, згідно з якою форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами; 2) положення Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ» щодо рівня посадових окладів і тарифних ставок за основними професійно-кваліфікаційними групами робітників порту, коефіцієнта місячної тарифної ставки професіонала і фахівця (інженера), який становить 3,0 від мінімального розміру місячної тарифної ставки (окладу) працівника у розмірі не менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з законодавством України. Апеляційний суд також зазначив, що в разі зміни в організації виробництва і праці відповідач як роботодавець мав право без згоди працівника змінити розмір та систему оплати праці, при цьому не порушуючи мінімально встановлені державою розміри та гарантії заробітної плати; позивач станом на дати видання оскаржуваних наказів не був членом жодної з профспілок, які легалізувались та діють підприємстві, повідомив порт про вступ до незалежної профспілки лише 01 січня 2019 року, а тому посилання суду першої інстанції на відсутність доказів погодження змін в оплаті праці позивача з профспілками, які діють на підприємстві, є необґрунтованим.

У зазначеній справі суд касаційної інстанції вказав, що «необхідно розмежовувати поняття «зміни в організації виробництва і праці» та «зміна істотних умов праці». Про це, наприклад, зазначив Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 754/8595/17-ц (провадження № 61-34818св18), вказавши, що зміна істотних умов праці за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці (постанова Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі № 6-2748цс15). Отже, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. Як відомо з матеріалів справи, зміні істотних умов праці на ДП МТП «Чорноморськ» передували зміни в організації виробництва і праці, про що свідчить наказ від 03 квітня 2018 року № 172. Такі зміни були обґрунтовані необхідністю приведення функцій та задач структурних підрозділів у відповідність з фактично виконуваними завданнями, оптимізації виробничих зв`язків та взаємодії структурних підрозділів у досягненні стратегічних цілей підприємства, з метою уникнення дублюючих функцій. Отже, такі дії роботодавця були обґрунтованими та документально оформленими. Роботодавець дотримав установленого законом порядку проведення зміни істотних умов праці.

У справі № 686/25653/18 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова (далі - Університет), поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що з 2009 року вона працювала на посаді головного бухгалтера

в Університеті. 30 травня 2018 року видано наказ про зміну істотних умов праці, а саме: про скасування з 01 серпня 2018 року надбавки за високі досягнення у праці, за складність, напруженість у роботі усім працівникам університету. Після повідомлення про зміну істотних умов праці вона відмовилась працювати на змінених умовах і погодилася на звільнення

з роботи. 17 липня 2018 року її звільнено за пунктом 6 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Пізніше їй стало відомо, що 20 серпня 2018 року видано новий наказ, яким надбавки частині працівників поновлено з 01 серпня 2018 року. Вважала, що фактично зміни істотних умов праці не відбулося, тобто роботодавець ввів її в оману, що потягло за собою її незаконне звільнення та заподіяння їй моральної шкоди. Добровільно поновити її на роботі відповідач не бажав.

Суд касаційної інстанції у вказаній справі зазначив, що «під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних та соціальних показників, запобігання банкрутству

і масовому вивільненню працівників та збереження кадрового потенціалу в період тимчасових зупинок у роботі та приватизації, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов тощо. У разі, коли на підприємстві не відбулося змін в організації виробництва і праці, власник чи уповноважений ним орган не має права в односторонньому порядку змінити істотні умови праці працівників. Якщо ж це сталося, а працівники не погоджуються з такими змінами, власник зобов`язаний поновити працюючим попередні умови праці. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що підставою наказу ректора університету від 30 травня 2018 року № 250/18 «Про зміну істотних умов праці» була службова записка головного бухгалтера та заступника бухгалтера з питань планування економічного обґрунтування розходів університету від 29 березня 2018 року, якою встановлено погіршення основних показників надходження коштів до вищого навчального закладу в період до квітня

2018 року, тобто в університеті дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці. Тобто, суди дійшли висновку, що наказу від 30 травня 2018 року № 250/18 передували обставини, що призвели до зміни істотних умов праці (оплати праці), а саме: загроза невиплати заробітної плати працівникам університету внаслідок перевищення витрат по заробітній платі над доходами університету в період до квітня 2018 року. Як наслідок, університет письмово повідомив працівників, зокрема, ОСОБА_1 за два місяці про зміну істотних умов праці, починаючи з 01 серпня 2018 року. Тобто, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_1 за пунктом 6 статті 36 КЗпП України відбулося у відповідності до вимог, викладених у частині шостій статті 32 КЗпП України, тобто

з письмовим повідомленням працівників за два місяці про зміну істотних умов праці, починаючи з 01 серпня 2018 року.

У справі, що переглядається:

між роботодавцем і працівником існує трудовий спір, вирішення якого залежить від наявності / відсутності змін в організації виробництва і праці на підприємстві;

29 квітня 2022 року наказом КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 29 квітня 2022 року № 63-К «Про зміни в організації виробництва і праці та зміни істотних умов праці» ОСОБА_1 було переведено з 02 травня 2022 року для подальшої роботи на умовах неповного робочого дня;

при обґрунтуванні необхідності переведення позивачки на неповний робочий день, що є зміною істотних умов праці, відповідач у вказаному вище наказі посилався на зміни в організації виробництва і праці, обумовлені систематичним недовиконанням виробничого плану лікарями-стоматологами-терапевтами та лікарями-стоматологами-хірургами за період з 01 квітня 2021 року по 31 грудня 2021 року та І квартал 2022 року, і як наслідок, різким зростанням обсягу фінансових витрат, пов`язаних із неефективним використанням робочого часу, енергоресурсів, неможливістю використання праці працівників протягом повного робочого часу, для створення оптимальних умов щодо ефективного використання трудових та матеріальних ресурсів, уникнення зайвих продуктивних витрат підприємства, раціоналізації робочих місць та враховуючи об`єктивні показники фінансово-господарської діяльності КНП «Міська стоматологічна поліклініка»;

суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи не містять жодних доказів стосовно того, які саме зміни в організації виробництва і праці, внаслідок яких змінилися істотні умови праці позивачки, відбулися на КНП «Міська стоматологічна поліклініка». Таким чином, відповідач не довів факту зміни в організації виробництва і праці на підприємстві відповідно до наказу КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 29 квітня 2022 року

№ 63-К «Про зміни в організації виробництва і праці та зміни істотних умов праці». За таких обставин апеляційний суд вважав, що зміна істотних

умов праці для позивачки шляхом встановлення їй 0,5 штатної одиниці за умови відсутності змін в організації виробництва і праці на підприємстві свідчить про безпідставність таких дій роботодавця, що є підставою для визнання незаконним та скасування оскарженого наказу в частині, що стосується позивачки.

Спірні правовідносини у справах № 761/3388/15-ц, № 501/3407/18,

№ 686/25653/18, на висновки Верховного Суду у яких як на підставу касаційного оскарження посилається КНП «Міська стоматологічна поліклініка», та у справі, що переглядається, за фактичними обставинами справи не є подібними, оскільки в одному випадку дійсно мало місце зміни в організації виробництва і праці на підприємстві, а в цій справі настання таких змін не доведено.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням того, що після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України Верховний Суд встановив, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 761/3388/15-ц, від 08 липня 2020 року у справі № 501/3407/18, від 21 січня 2020 року у справі № 686/25653/18 та на які посилається КНП «Міська стоматологічна поліклініка» у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, що не є подібними до правовідносин у справі, яка переглядається, колегія суддів робить висновок про закриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 396, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 727/4352/22 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради про визнання незаконним наказу та його скасування, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради на постанову Чернівецького апеляційного суду від 31 березня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук