Справа №464/901/22
пр № 2-др/464/34/23
У Х В А Л А

28 липня 2023 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Лісовської Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» - адвоката Шиліна Володимира Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у справі за скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на бездіяльність та дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Осадець Мар`яни Олександрівни у виконавчому провадженні №71840935,

в с т а н о в и в:

ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 21.07.2023 провадження за скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на бездіяльність та дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Осадець Мар`яни Олександрівни у виконавчому провадженні №71840935, в частині вимог щодо визнання протиправними дій державного виконавця, які полягають у винесенні 25.05.2023 постанови про закінчення виконавчого провадження №71820935 за виконавчим листом №464/901/22, виданим 20.04.2023 Сихівським районним судом м.Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «ВУСО» 2 500 грн витрат на професійну правничу допомогу та скасування вказаної постанови від 25.05.2023, закрито.

Окрім цього, ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 21.07.2023 у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на бездіяльність та дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Осадець Мар`яни Олександрівни у виконавчому провадженні №71840935, що полягає у ненаправленні стягувачу постанови про відкриття провадження із ідентифікатором доступу рекомендованим поштовим відправленням, відмовлено.

Представник ПрАТ «СК «ВУСО» 27.07.2023 адвокат Шилін В.А. подав заяву про ухвалення у даній справі додаткового рішення, а саме просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, оскільки дане питання не було вирішеним в ухвалі від 21.07.2023.

У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Адвокат Шилін В.А. у заяві про ухвалення додаткового рішення просив розглядати таку у відсутності стягувача за наявними письмовими доказами.

Частинами 3, 4 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглядати заяву у відсутності учасників судового провадження, які були повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. У відповідності до ч. 3 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали скарги, суд приходить до такого висновку.

В ході розгляду даної скарги, а саме у самій скарзі, а також у заяві від 07.07.2023 представником стягувача ПрАТ «СК «ВУСО» адвокатом Шиліним В.А. заявлено щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн. Після розгляду даної скарги, 27.07.2023 представником стягувача подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки при постановленні ухвали від 21.07.2023, не було вирішене питання про розподіл судових витрат.

До поданої представником стягувача ПрАТ «СК «ВУСО» заяви долучено документи, згідно з якими ПрАТ «СК «ВУСО» понесло витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.

У письмових запереченнях на скаргу начальник Шевченківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Р.Савойник заявив про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлений розмір таких витрат є завищеним та необґрунтованим. Просив відмовити у задоволенні вказаних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.258 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, рішення, постанови, судові накази.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частини перша та друга статті 451 ЦПК України).

Згідно із ст. 452 ЦПК України якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця.

Разом з тим, порядок стягнення судових витрат у разі закриття провадження у справі за скаргою на дії державного виконавця нормами ЦПК України не врегульовано. Тому в даному випадку суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону.

Враховуючи, що провадження у скарзі в частині вимог ПрАТ «СК «ВУСО» закрито у зв`язку із скасуванням оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 25.05.2023, вже після подання скарги до суду, суд приходить до висновку, що ПрАТ «СК «ВУСО» набуло права на відшкодування понесених витрат на правову допомогу.

Судом установлено, що постановляючи ухвалу за результатами розгляду скарги ПрАТ «СК «ВУСО», судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд також неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом скарги, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Згідно із постановами Верховного Суду від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Встановлено, що правнича допомога стягувачу ПрАТ «СК «ВУСО» надавалась адвокатом Шиліним В.А. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 13 березня 2020 року КС №8802/10, видане Радою адвокатів Київської області) на підставі договору про надання правової допомоги від 12.06.2020.

До поданої заяви про понесені ПрАТ «СК «ВУСО» витрати на правничу допомогу, адвокатом Шиліним В.А. подано суду: договір про надання правової допомоги №б/н від 12.06.2020, додаткову угоду до договору №б/н від 03.07.2023, а також акт приймання наданих послуг від 03.07.2023.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу має не обґрунтовано завищену вартість. Заявником не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, із зазначенням часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, відтак судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаним адвокатом робіт.

Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 1 000 грн, які можна вважати необхідними і неминучими для стягувача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 265, 452 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

стягнути із Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) грн.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Д.Ю.Теслюк