Справа № 175/1445/23
Провадження № 2/175/342/23
"18" липня 2023 р. смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря Бартківа В.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (місце реєстрації: невідоме), третя особа орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради (місцезнаходження: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 31) про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач є старшим братом ОСОБА_3 , який на даний час проживає з позивачем та знаходиться повністю на його утриманні. Відповідачка зловживає алкогольними напоями, не доглядала за сином, не цікавилася його навчанням, через постійне вживання алкогольних напоїв, часто знаходиться у лікарнях, у зв`язку з чим позивач вирішив забрати брата до себе та звернутися із вказаним позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник третьої особи також подала заяву про розгляд справи без її участі та просила врахувати висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Відповідач про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсаті «Судова влада України» та шляхом направлення повістки за місцем проживання особи, що підтверджується поштовими повідомленнями, наявними в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 року постановлено провести заочний розгляд справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовну заяву слід задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено актовий запис №5. Батьком записаний ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_2 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 15.02.2008 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис №39. Батьком записаний ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_2 .
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.
Як вбачається з характеристики, виданої директором ліцею №4 Підгородненської міської ради Дніпропетровської області від 20.02.2023 року, ОСОБА_3 навчається в Підгородненському ліцеї №4 з 1 класу. Протягом останніх років проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Зі слів дитини зараз проживає за адресою: АДРЕСА_3 зі старшим братом ОСОБА_1 , який займається його вихованням. Мати, ОСОБА_2 , проживає окремо від дітей.
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно довідки від 20.02.2023 року, виданої головою правління ОСББ «Калинова 53», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 21.03.2023 року №04/943 за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 створив належні умови для проживання, навчання та розвитку молодшого брата ОСОБА_3 .
З епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №733/2021 за направленням КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР у 3-му відділенні КП «ДБКЛПД» ДОР з 02.02.2021 року по 17.02.2021 року, виданого 02.03.2023 року №1379 вбачається, що ОСОБА_2 зловживає спритними напоями з 18 років, п`є запоями по 7-10 днів. За результатами обстеження встановлено діагноз: психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю. Психотичний галлюцинаторний розлад.
Згідно заяви ОСОБА_2 , завіреної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Уваровим Максимом Олександровичем від 16.03.2023 року, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не бере участь у вихованні і утриманні сина, не підтримає з ним ніяких стосунків, вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав.
Висновком органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 30.05.2023 року №5/5-184 підтверджено той факт, що ОСОБА_2 не має наміру здійснювати належне виховання та утримання свого сина ОСОБА_3 , піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Від покладених на неї батьківських обов`язків самоусувається, у зв`язку з чим орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Згідно ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
У відповідності до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі викладеного, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст. 191 СК України, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 82, 76, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти щомісячно у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду 28.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т. С. Журавель