ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6641/23 Справа № 210/2482/23 Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 210/2482/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційні скарги ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року, яке ухвалено суддею Чайкіною О.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 червня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди за спричинену тяжким ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позову позивач зазначила, з 19 жовтня 1999 року по 20 грудня 1999 року вона працювала на підприємстві відповідача на подрібнювальній фабриці гірничого департаменту, з 20 грудня 1999 року по 19 серпня 2021 року працювала на рудозбагачувальній фабриці № 2 машиністом крана (кранівником) з правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

19 серпня 2021 року позивач звільнилася з підприємства відповідача за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію.

Працюючи більш ніж 21 рік на підприємстві відповідача,від фізичних перенавантажень позивач почала часто хворіти,від чого стала переносити фізичні страждання. Ці фізичні страждання поступово переросли в моральні страждання та переживання, тому позивач отримала ушкодження свого здоров`я працюючи у відповідача.

19 січня 2023 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини позивачу були встановлені захворювання за діагнозами - Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом,ускладнена гіпертонічною хворобою IIстадії, 2ступеня, гіпертензивне серце,СН 1ст.Ризик 4, у поєднанні з полірадикулонейропатією з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та мязово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів 1 кистей та трофічними розладами на кистях. Хронічне обструктивне захворювання легень першо їстадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А, Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання були визнані професійними - такими, що отримані були по причині тривалої роботи на підприємстві у відповідача.

04 травня 2023 року висновком МСЕК позивачу було визначено 65 % втрати працездатності: 50 % по вібраційній хворобі та 15 % по ХОЗЛ.

За висновками лікувально-експертної комісії позивачу були протипоказані - важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, робота в умовах вібрації та в умовах виробничого пилу. Рекомендовано - постійний нагляд у сімейного лікаря та невролога, медикаментозне лікування, забезпечення засобами медичного призначення, санаторно-курортне лікування.

Від отриманих професійних захворювань позивачу спричинена моральна шкода від якої вона переносить страждання,переживання, негативні наслідки в своєму житті, має матеріальні збитки. Позивач позбавлена можливості реалізувати свої звички та бажання, тривалий процес лікування позбавляє її можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Вважає винним у втраті працездатності відповідача.

У зв`язку з наведеним вище позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди 360 000 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 250 000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 2 500 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити її розмір до заявленого нею у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Зазначає, що нею оцінено свої моральні страждання, виходячи з критеріїв розумності і справедливості, тоді як суд першої інстанції безпідставно занизив розмір моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить зменшити її розмір до 150 000 грн. посилаючись на те, що позивачем не доведено належними доказами якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачеві. Наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем. Нормативними актами з охорони праці передбачаються заходи для максимально можливої нейтралізації дії шкідливих чинників, але не встановлюється заборон на проведення робіт у шкідливих умовах праці. Виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій з прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст.5-8 Законом України «Про охорону праці».

Крім того, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію процесу не порушував. Позивач не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів, що б вказували на те, що вона дійсно зазнає моральних страждань, розмір шкоди сильно завищений.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Ботвинко О.А., який підтримав доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» та просив її задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом і підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 працювала на підприємстві відповідача з 19 жовтня 1999 року по 20 грудня 1999 року на подрібнювальній фабриці гірничого департаменту та з 20 грудня 1999 року по 19 серпня 2021 року на рудозбагачувальній фабриці № 2 машиністом крана(кранівником)з правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.

Позивач звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.16-18).

У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, позивачем отримано хронічні професійні захворювання.

Відповідно до пункту 18 акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 28 лютого 2023 року (надалі акт Форми П-4), причиною виникнення професійного захворювання позивача є: Фактичне значення еквівалентного коригованого рівня вібрації становило 61 дБ при нормативному значенні 59 дБ, що перевищує допустимий рівень вібрації на 2 дБ.

Пил: - Концентрація пилу фіброгенної дії складає від 3,7 до 5,9 мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/мЗ, що перевищує гранично-допустиму концентрацію у 1,85 - 2,95 разів.

Важкість праці: - Робоча поза: незручна та фіксована від 51,2% до 70% робочої зміни при нормативному значенні 25%, що перевищує гранично допустиме значення у 2-2,8 разів. (а.с. 6-8).

Крім того, пунктом 15 Акту встановлено, що у позивача не було раніш виявлено хронічних професійних захворювань (отруєнь) (а.с.7).

Пунктом 12 Акту встановлено, що позивач пропрацювала на підприємстві Відповідача в цеху в умовах впливу шкідливих факторів 21 рік 8 місяців (а.с.7).

Пунктом 13 Акту встановлено, що на підставі інформаційної довідки про умови праці від 02 вересня 2021 року № 867/4.6-9, - підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 квітня 2014 року № 248, умови праці машиніста крана (кранівника) рудозбагачувальної фабрики №2 (на правах цеху) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Ященко І.Г. відноситься: - за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за рівнем шуму до 3 класа 3 ступеня (шкідливі); - за рівнем вібрації - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за показниками важкості праці - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 3 ступеня (шкідливі) (а.с.7).

Крім того, 19 січня 2023 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу було установлено такі професійні захворювання: Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладнений гіпертонічною хворобою ІІ стадії, 2 ступеня, гіпертензивне серце. СН 1 ст. Ризик 4, у поєднанні з полірадикулонейропатією (L5, S1, C6, C7), з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим тамязово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійні.(а.с.12-13).

04 травня 2023 року позивачу висновком МСЕК встановлено 65 % втрати професійної працездатності (50% по вібраційній хворобі та 15% по ХОЗЛ,) та третю групу інвалідності безстроково (а.с.9).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманими нею на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1 - 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 р. № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Закону України від 14 жовтня 1992 р. № 2694-XII «Про охорону праці», КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Оскільки позивачу первинно висновком МСЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням у 2023 році, тобто встановлено наявність пошкодження здоров`я на виробництві, що надало їй право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, колегія суддів приходить до висновку, що до правовідносин сторін мають застосовуватися Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року та ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 28 лютого 2023 року, причиною професійного захворювання позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та недосконалість трудового процесу (а.с.6-8).

Отже, роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають їй фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 250 000 грн., суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати нею професійної працездатності, із встановленням інвалідності третьої групи.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов без повного та всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача.

Зокрема, колегія суддів дійшла висновку, що розмір моральної шкоди, визначений судом до стягнення з відповідача на користь позивача без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона, на теперішній час, втратила професійну працездатність у загальному розмірі 65 % та її визнано особою з інвалідністю третьої групи, стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та можливістю її відновлення, зважаючи на встановлення стійкої втрати професійної працездатності безстроково.

Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки її постійно турбує біль та вона періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, працю в шкідливих умовах праці протягом 21 року 8 місяців в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів, що потягло втрату працездатності у загальному розмірі 65 %, з визнанням позивача особою з інвалідністю третьої групи, безстроково, що безумовно тягне за собою невідворотні зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивача, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 250 000 грн. до 300 000 грн.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи, наведені в апеляційній скарзі відповідача, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Вина відповідача по справі у спричиненні позивачу моральних страждань у зв`язку з отриманням нею професійних захворювань доведена Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 28 лютого 2023 року, яким встановлено, що відповідачем не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці позивача умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави та збільшує цей розмірі з 2 500 грн. до 3 000 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

Крім того, з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 750 грн. за подання позивачем апеляційної скарги (3 000 грн. х 150%-3 750 грн.).

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 250 000 гривень до 300 000 (триста тисяч) гривень.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року змінити в частині розміру судових витрат, стягнутих з Публічного акціонерноготовариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави, збільшивши цей розмірі з 2 500 гривень до 3 000 (три тисячі) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» за подання апеляційної скарги на користь держави судовий збір у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 серпня 2023 року.

Головуючий:

Судді: