Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2023 Справа №607/18451/22

Провадження №2/607/631/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Лисак В.Б.

представника відповідача адвоката Гаврищука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Тернопільської міської ради про скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення та припинення права власності, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2022 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Тернопільської міської ради про скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення та припинення права власності.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 . В липні 2021 року відповідач ОСОБА_2 придбав у цьому будинку квартиру № 32 , та почав проводити у ній ремонтні роботи під час яких здійснив перепланування квартири, без відповідних на це дозволів. В подальшому ОСОБА_3 , на прибудинковій території почав проводити будівельні роботи, внаслідок яких почав руйнуватися будинок, що змусило мешканців будинку, в тому числі і її, звернутися до Тернопільської міської ради із зверненнями щодо протиправних дій ОСОБА_4 . Так, 24.03.2022 розпорядженням міського голови було створено комісію з метою запобігання та виявлення незаконної забудови на території Тернопільської міської громади, якою 12.08.2022 здійснено виїзд на об`єкт будівництва та здійснено його візуальний огляд, про що складено акт, згідно якого в управлінні містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради відсутня інформація щодо видачі ОСОБА_2 містобудівних умов та обмежень, або будівельного паспорта. Також, у відділі земельних ресурсів Тернопільської міської ради відсутня інформація щодо закріплення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 .

Позивач зазначає, що згідно реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, інформації щодо документів на проведення підготовчих та будівельних робіт за адресою АДРЕСА_4 не виявлено. Однак, як слідує з акту, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна ОСОБА_2 є власником об`єкта нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення, продовольчого магазину, за адресою АДРЕСА_4 . Таким чином, ОСОБА_2 , вивів об`єкт нерухомого майна, а саме, квартиру АДРЕСА_5 , з житлового фонду міста.

Водночас, позивач звертає увагу, що з відповіді виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 30179-Ф/22, від 12.12.2022 вбачається, що рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо виведення житлового приміщення - квартири АДРЕСА_5 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 з житлового фонду не приймалося.

Незважаючи на це 30.08.2021 державним реєстратором Монастириської міської ради Тернопільської області Савкою С.В. вчинено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нежитлове приміщення, продовольчий магазин, загальною площею 65,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101, підставою для чого вказано Звіт про проведення технічного обстеження, серія та номер 30-2/07-21, виданий 30.07.2021 у ТОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області.

Разом з тим, позивач вважає, що проведення державної реєстрації права власності на вищевказаний об`єкт нерухомості за ОСОБА_2 , державним реєстратором Монастириської міської ради вчинено незаконно, оскільки відповідно до Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015, Звіт про проведення технічного обстеження не є одним із документів, які в сукупності давали реєстратору право здійснити у встановленому порядку державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та не може бути єдиним правовстановлюючим документом на об?єкт нерухомості.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення продовольчий магазин, загальною площею 65,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , за ОСОБА_2 , з одночасним припиненням права власності на цей об`єкт та закриттям розділу щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 101.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.01.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

21.02.2023 судом зареєстровано письмові пояснення подані представником третьої особи Виконавчого комітету Тернопільської міської ради Ахтемейчук Н., з яких вбачається, що Виконавчим комітетом та структурними підрозділами Тернопільської міської ради дозвільні документи на проведення підготовчих та будівельних робіт, введення в експлуатацію, закріплення земельної ділянки, видача містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорта на даний об`єкт нерухомості не приймалися, а також дії щодо виведення квартири з житлового фонду міста не проводилися. Звертає увагу, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 20.07.2021 державним реєстратором Тернопільської міської ради вчинено запис № 43094809 на підставі рішення №59402853 про державну реєстрацію права власності на трикімнатну квартиру за ОСОБА_5 , загальною площею 62,3 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . 28.07.2021 приватним нотаріусом Середою І.А. на підставі договору купівлі - продажу квартири та Звіту про проведення технічного обстеження, вчинено запис № 43205515 на підставі рішення № 59524786 про державну реєстрацію права власності на дану квартиру за ОСОБА_2 . Однак, 03.08.2021 державним реєстратором Монастириської міської раду змінено цільове призначення даної нерухомості з квартири на продовольчий магазин. Враховуючи наведене, Виконавчий комітет Тернопільської міської ради вважає, що реєстрація права власності на нежитлове приміщення (продовольчий магазин) відповідачем Монастириською міською радою проводилася без повноцінного та об`єктивного розгляду поданих заявником документів. Представник звертає увагу, що виявивши хоча б одну з передбачених ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстав, державний реєстратор зобов`язаний відмовити заявнику в державній реєстрації речового права, що не було зроблено під час прийняття оскаржуваного рішення. Вказує, що відповідачем ОСОБА_2 в порушення п. 41 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 не було подано передбачений цим пунктом перелік документів під час здійснення оскаржуваної державної реєстрації на нежитлове приміщення (продовольчий магазин). При цьому Звіт про проведення технічного обстеження на підставі якого було здійснено оскаржувану реєстрацію, не є документом за наявності якого можна було вчиняти дані оскаржувані реєстраційні дії. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 купивши трикімнатну квартиру здійснив у ній реконструкцію, без відповідних дозволів (рішення) органу місцевого самоврядування вивів квартиру №32 з житлового фонду, якою збільшив площу оскаржуваного об`єкта на 2,9 кв.м., чим порушив норми діючого законодавства. З огляду на викладене, просить суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

22.03.2023 судом зареєстровано відзив поданий представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Гаврищуком В.В. згідно якого відповідач вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, у зв`язку із тим, що предмет та підстави позову не відповідають один одному та відсутні докази. Водночас пояснення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради є взаємовиключними.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.04.2023, зобов`язано Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради надати суду належним чином завірену копію реєстраційної справи, щодо здійснення 03.08.2021 державним реєстратором Монастириської міської ради Савкою С.В. державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення - продовольчого магазину, площею 65,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (індексний номер рішення 59640938).

Протокольною ухвалою суду від 03.07.2023 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

20.07.2023 у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гаврищук В.В. подав письмові пояснення, з яких вбачається, що з наведених позивачем підстав позову не вбачається, яке право позивача порушено, не визнано або оспорено за відновленням якого вона звертається до суду. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази проведення ремонту, перепланування, руйнування будинку, опису руйнувань будинку, доказів причинно-наслідкового зв`язку руйнувань із проведенням ОСОБА_6 будівельними роботами, а також вартості відновлення будинку. Також звертає увагу, що з підстав позову не зрозуміло, чи почала руйнуватися квартира позивача, внаслідок вказаних нею дій відповідач ОСОБА_2 та які ушкодження отримала квартири і їх вартості. Крім того, в позові відсутні обґрунтування того, яким чином скасування в державному реєстрі речових прав державної реєстрації права власності на належне ОСОБА_2 майно забезпечить поновлення порушеного права. Враховуючи наведене вище, просить відмовити задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Лисак В.Б. позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві та просили задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гаврищук В.В. заперечив з приводу позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях.

Представник відповідача Монастириської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи неодноразово був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, заяв про відкладення розгляду справи не заявляв.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подав клопотання в якому просить, проводити розгляд справи без його участі, при прийняті рішення врахувати письмові пояснення третьої особи та задовольнити позов в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Із реєстраційної справи №101 наданої Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської радина ухвалу суду від 26.04.2023 встановлено, що 28.07.2021 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою Іриною Анатоліївною розглянуто заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.07.2021 за реєстраційним номером 47012884 та документи, подані для проведення державної реєстрації прав та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 59524786, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на квартиру з реєстраційним номером АДРЕСА_6 за ОСОБА_2 .

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.07.2021 за № 267962055, 28.07.2021 за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі - продажу квартири, серія та номер 697, виданий 28.07.2021, приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середа І.А., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 43205515.

Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 59640938 від 03.08.2021, державним реєстратором прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савкою Сергієм Васильовичем розглянуто заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.08.2021 за реєстраційним номером 47125470, яку подав ОСОБА_2 та документи, подані для проведення державної реєстрації прав та вирішено провести державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення, що розташоване АДРЕСА_4 за ОСОБА_2 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.08.2021 за № 268886790, за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення, продовольчий магазин, загальною площею 65,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі - продажу квартири, серія та номер 697, виданий 28.07.2021, приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середа І.А. та Звіту про проведення технічного обстеження, серія та номер 30-2/07-21, виданий 30.07.2021 ТОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 43205515.

Як слідує з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.09.2022 за №309348801, 03.08.2021 реєстратором Монастириської міської ради Савкою Сергієм Васильовичем внесено зміни до розділу «Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно» щодо об`єкту нерухомого майна 101, зокрема: об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості, змінено на нежитлове приміщення, продовольчий магазин; площа: загальна площа 62,3 кв.м., житлова площа 39,5 кв.м., змінено на загальна площа 65,2 кв.м.; адреса: АДРЕСА_4 , змінено на АДРЕСА_4 .

Відповідно до акту № 138/27 від 30.08.2022 роботи комісії створено роботи комісії створеної розпорядженням міського голови № 77 від 24.03.2022 «Про створення комісії з метою запобігання та виявлення незаконної забудови на території Тернопільської міської територіальної громади» стосовно звернення мешканців будинку АДРЕСА_3 щодо проведення перевірки за адресою АДРЕСА_4 гр. ОСОБА_2 , 12.08.2022 комісія вийшла на місце для огляду за адресою АДРЕСА_4 . Під час виїзду на об`єкт комісією здійснено візуальний огляд за адресою АДРЕСА_3 . На момент виїзду будівельні роботи за вищезгаданою адресою не проводились. Під час виїзду на об`єкт власника кв. АДРЕСА_5 ОСОБА_6 або уповноваженої особи не було. В управлінні містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень або будівельного паспорта за адресою АДРЕСА_4 інформація відсутня. Інформація щодо закріплення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 відсутня у відділі земельних ресурсів Тернопільської міської ради. Згідно реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва інформації щодо документів на проведення підготовчих та будівельних робіт за адресою АДРЕСА_4 не виявлено. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зареєстровано нежитлове приміщення , продовольчий магазин за адресою: АДРЕСА_4 , власник ОСОБА_2 . За результатами роботи комісія вирішила рекомендувати мешканцям будинку за адресою АДРЕСА_3 вирішувати питання в судовому порядку щодо захисту своїх прав та інтересів.

Як вбачається із відповіді Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №30179-Ф/2022 від 12.12.2022 на адвокатський запит адвоката Лисака В. від 16.11.2022 №1/16-11-22, звернень від громадянина ОСОБА_2 щодо виведення з житлового фонду квартири АДРЕСА_5 не надходило, проєкти по цьому питанню не виносились.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 ЦК України, передбачена неприпустимість позбавлення права власності.

Частиною 1 ст.316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частина 1 та 2 ст.319 ЦК України вказують, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини п`ятої статті 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Стаття 320 ЦК України, зазначає, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Частини 1, 2, 3 ст.321 ЦК України зазначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до статті 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Житло є специфічним об`єктом права власності, тому свобода використання житла його власниками обмежується нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та непорушення прав інших осіб, зокрема інших мешканців жилого будинку.

Статтею 6 ЖК України (тут і далі назва Кодексу в редакції Закону № 2215-IX від 21 квітня 2022 року) визначено, що житлові будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Згідно з частиною першою статті 8 ЖК України переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до статті 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належать громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до пункту 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 75 (далі - Правила), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (тут і далі у редакції, чинній на момент переведення квартири в нежитлове приміщення) власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (частина перша статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до частини першої статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин.

Частина 2 ст.383 ЦК України вказує, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до пунктів 1.4.4, 1.4.6 Правил переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Отже, наслідки самовільного переобладнання або перепланування квартири полягають у приведенні приміщення до попереднього стану за умов порушення конструктивних елементів багатоквартирного будинку або засобів протипожежного захисту.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що власник квартири обмежений щодо можливості використовувати житлове приміщення для промислового виробництва. Водночас він має право на свій розсуд здійснювати в ній ремонт, змінювати її вигляд та призначення, але за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Така позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 30.05.2022 у справі № 725/5490/19, провадження № 61-9665св20).

Матеріали позовної заяви не містять доказів втручання відповідачем ОСОБА_2 в основні та несучі конструкції будинку при переплануванні квартири АДРЕСА_2 , що виключають порушення прав інших власників квартир в будинку у зв`язку із можливою загрозою життю чи здоров`ю, або використання при цьому допоміжних приміщень, що може обмежити права користування.

Таким чином, позивач не довела обставини порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку АДРЕСА_3 , погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту внаслідок переведення квартири АДРЕСА_5 у нежитлове приміщення, а відтак суд приходить до висновку про недоведеність позивачем обставин порушення її прав як співвласника спільного майна будинку по АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що рішення про зміну статусу житлового приміщення у нежитлове виконавчим комітетом Тернопільської міської ради не приймалось. На ці обставини посилається й позивач у позовній заяві.

Разом з тим, відповідно до підпункту 1 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Додатково дозвільні повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі будівництва визначаються статтею 152 ЖК Української РСР та пунктом 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 75, щодо переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належать громадянинові на праві приватної власності.

Проте неправомірність переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень без одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів встановлюється судом за позовом відповідного юрисдикційного органу - виконавчого органу сільських, селищних, міських рад, а не співвласника багатоквартирного будинку, який не має дозвільних повноважень у галузі будівництва й, відповідно, не володіє засобами контролю за дотриманням дозвільного законодавства.

Отже, відсутність рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради про зміну статусу житлового приміщення у нежитлове не може бути підставою задоволення позову, поданого позивачем, як співвласником квартири у багатоквартирному будинку, а тому суд не бере до уваги такі доводи позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи те, що позивачем не доведено наявність негативного впливу діями відповідачів на її власність, суд керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Тернопільської міської ради про скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення та припинення права власності є необґрунтованим, а тому до задоволення не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню з відповідача на корись позивача не підлягають та покладаються на позивача ОСОБА_1 в межах нею понесених.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 82, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Тернопільської міської ради про скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення та припинення права власності, - відмовити.

Судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 на сплату судового збору покласти на позивача в межах нею понесених.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 31.07.2023.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_8 .

Відповідач: Монастириська міська рада, , місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська, Чортківський район, 48301.

Третя особа: Виконавчий комітет Тернопільської міської ради, , місцезнаходження: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддяН. Р. Кунець