Справа № 129/2061/23
Провадження № 2-з/131/4/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Коваль А.М,. розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, заінтересована особа приватний нотаріус Кобилянська Ольга Анатоліївна -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок. В обґрунтовуючи зазначену заяву ОСОБА_1 вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була рідною сестрою її матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник зазначає, що її рідна тітка ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала по АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами при ньому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , земельну ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3901 га по АДРЕСА_1 , земельну ділянку 1,3900 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Купчинської сільської ради, а також старовинну ОСОБА_4 , яка передавалась у їхньому роду тільки членам родини ще від прадіда з покоління в покоління.

Заявник вказує, що починаючи з 1994 року, вона постійно доглядала та піклувалася про свою тітку, а коли не мала змогу особисто бути присутньої біля неї, то наймала за грошову винагороду доглядальниць.

02 серпня 2013 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким усе своє майно, що буде належите їй на день смерті, заповіла заявнику ОСОБА_5 .

У вересні 2021 року ОСОБА_1 з чоловіком захворіли коронавірусною хворобою, а тому, не маючи можливості доглядати за тіткою, якій на той час виповнилось 91 рік, через що остання не могла самостійно про себе піклуватися, заявник звернулася до сільського фельдшера ОСОБА_6 з проханням доглянути тітку кілька місяців поки вони з чоловіком хворіють. При цьому вони домовились, що заявник буде платити ОСОБА_6 2000,00 грн в місяць з пенсії тітки ОСОБА_2 , яка отримувала 5000, 00 грн пернсії, за догляд останньої.

24 січня 2022 року заявник разом з своєю донькою приїхали на день народження тітки та протягом трьох днів вона спостерігала за її дивною поведінкою: ОСОБА_2 почала багато забувати, неадекватно вести себе в побуті, не розуміти хто з нею поряд. Тоді ОСОБА_1 запропонувала тітці переїхати до неї, на що тітка відповіла, що подумає. ОСОБА_6 у свою чергу запропонувала і далі за грошову плату доглядати тітку, а коли тітка прийме рішення приїхати до ОСОБА_1 , то остання її забере.

У лютому місяці ОСОБА_6 запитала дозволу у ОСОБА_1 забрати тітку до свого будинку, а так як у тітки складний характер, то ОСОБА_6 захотіла плату за послуги по догляду останньої в розмірі 3000,00 грн на місяць, на що ОСОБА_1 погодилась та дійшли згоди про те, що якщо будуть потрібні додаткові витрати, то ОСОБА_1 будуть повідомляти про це.

З 24 лютого 2022 року після військового вторгнення РФ на територію України діти заявника пішли захищати Україну, а вона залишилася доглядати онуків. У зв`язку із складнощами з транспортними сполученнями та комендантськими годинами, погіршення самопочуття, поїздки ОСОБА_1 до тітки унеможливились, тому вона вимушена була і надалі наймати людей по догляду за ОСОБА_2 , при цьому вона постійно підтримувала зв`язок з ОСОБА_6 по телефону, інколи спілкувалася з самою тіткою. Земельну ділянку біля житлового будинку, що належав тітці, здали в оренду, а кошти за оренду землі залишались ОСОБА_6 , кошти за пай - теж.

Коли тітка три дні лежала у важкому стані, ОСОБА_1 про це не повідомили, а повідомили вже ІНФОРМАЦІЯ_1 , що ОСОБА_2 померла. Після поховання ОСОБА_2 заявник повернулася додому та уподальшому дізналася, що син ОСОБА_6 подав нотаріусу заяву про вступ у спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_1 має заповіт, складений ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким яким остання все своє майно, яке належатиме їй на день смерті, заповіла своїй племінниці ОСОБА_1 .

У зв`язку з викладеним вище, ОСОБА_1 має намір подавати до суду позов про визнання заповіту недійсним, тому просить суд про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами при ньому, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3901 га по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1,3900 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Купчинської сільської ради.

Дослідивши матеріали вказаної заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд дійшов висновку, що зазначену заяви слід задовольнити із наступних підстав.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України, передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Положеннями частин 2 та 3 статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості потрібні для забезпечення позову; забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У відповідності частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями пунктів 1, 4 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 р. у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 р. у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 р. у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 р. у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Суд, розглянувши вищезазначену заяву, враховуючи обґрунтування заявника, приходить до висновку про наявність підстав для забезпечення позову, враховуючи, що вимога про забезпечення позову подана з додержання вимог встановлених статтею 151 ЦПК України. Заявником в заяві про забезпечення позову зазначено причини, у зв`язку з чим потрібно забезпечити позов.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Цивільний процесуальний кодекс України враховує принцип рівноправ`я сторін у процесі і забезпечує захист інтересів, в тому числі, відповідачів. Судом перевірено аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховано те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду вразі задоволення позову. Судом враховано, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Відповідність забезпечувальних заходів заявленим позовним вимогам полягає у відповідності майнового інтересу заявника заходам, про застосування яких вона просить суд.

Обраний заявником вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав заінтересованої особи, оскільки арештоване майно фактично залишається у володінні та користуванні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 р. у справі № 753/22860/17 та у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 р. у справі № 643/15394/19. Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, у відповідності до частини 7 статті 153 ЦПК України, з метою забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту.

Крім того, вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що на час вирішення клопотання про забезпечення позову відсутні будь-які відомості існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260, 261, 263 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовільнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_1 ; земельну ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3901 га, розташовану по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 1,3900 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Купчинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області.

Заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншим видом зміни власників майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої по АДРЕСА_1 ; земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3901 га, розташованої по АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 1,3900 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території бувшої Купчинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, які належали ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Зустрічне забезпечення не застосовується.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали через Іллінецький районний суд Вінницької області.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2

Заінтересована особа: приватний нотаріус Ковилянська Ольга Анатоліївна, адреса: вул. 1 Травня,59 м. Гайсин Вінницької області .

Суддя: