РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді: Зуб Г.А.,

за участю секретаря: Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: відділ обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту спільного проживання з чоловіком та перебування на його утриманні до моменту його смерті,-

ВСТАНОВИВ:

21.12.2021 до суду звернулась заявник з вказаною заявою, в якій просить встановити факт її сумісного проживання разом з чоловіком ОСОБА_2 , та факт перебування її на утриманні чоловіка до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. 21.08.1976 між заявником та ОСОБА_2 було укладено шлюб, та 22.11.1991 шлюб між ними укладено повторно. Після укладення шлюбів заявник зі своїм чоловіком постійно проживали разом, а з 2017 року мешкали за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались і підтримували один одного. Заявник та її чоловік уклали декларації про вибір лікаря з надання первинної медичної допомоги, в яких зазначили їх фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , та у довіреній особі ОСОБА_2 зазначив заявника. В 2015 році чоловік заявника склав на ім`я заявника заповіт. Останні роки свого життя чоловік заявника тяжко хворів, та під час хвороби заявник була поруч з чоловіком, викликала швидку медичну допомогу та сімейного лікаря. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявника помер, та заявник здійснила всі необхідні дії щодо його поховання. У липні 2020 року заявник звернулась до Відділу обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю довідки про спільне проживання, а тому заявник звернулась до суду з вказаною заявою.

Відзиву на вказану заяву від зацікавленої особи до суду не надходило.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник зацікавленої особи Відділу обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ в Харківській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив.

21.12.2021 дана справа надійшла до суду, та розподілена судді Зубу Г.А.

Ухвалою судді від 07.02.2022 було відкрито окреме провадження по даній справі.

12.07.2023 в судовому засіданні задоволено клопотання заявника про допит свідків.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту п`ятого частини другої ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що 21.08.1976 між заявником та ОСОБА_2 укладено шлюб, та 22.11.1991 між вказаними особами його було укладено повторно.

Заявник відповідно до копії паспорта значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , а її чоловік значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявника ОСОБА_2 помер, та ним було складено заповіт на ім`я своєї дружини, тобто заявника по справі.

Заявник є пенсіонеркою, та отримує пенсію за віком, яка склала за період з січня 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 38558,56 грн.

Заявниця вирішила звернутись до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, однак їй було відмовлено з посиланням на відсутність документів про спільне проживання, що і стало підставою для звернення до суду з заявою в порядку окремого провадження, оскільки встановлення даного факту останній необхідно для переходу на пенсію по втраті годувальника.

На підтвердження факту проживання за однією адресою разом зі своїм чоловіком заявник надала до суду копії наступних документів: лікарське свідоцтво про смерть №56 від 09.04.2020, декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, договір-замовлення на організацію та проведення поховання, акту на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення, акт про сумісне проживання подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , фото-картки, з яких вбачається, що заявник разом зі своїм чоловіком проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказали, що дійсно заявник зі своїм чоловіком проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 , мали спільний побут, вели спільний бюджет, заявник отримувала пенсію звичайну, а її чоловік отримував пенсію як військовослужбовець.

З урахуванням викладеного та того, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що факт сумісного проживання заявника з її чоловіком знайшов

своє повне підтвердження в судовому засіданні, в зв`язку з чим суд задовольняє заяву у вказаній частині.

Що стосується факту перебування заявника на утриманні чоловіка, то слід зазначити наступне.

Пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У статті 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено поняття членів сім`ї, які вважаються утриманцями.

Члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Як роз`яснено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для позивачки постійним і основним джерелом засобів існування.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Для ухвалення позитивного рішення у справі за заявами цієї категорії суд першої інстанції має встановити, чи може особа, яка звернулася до суду, мати відповідні правові наслідки, на які вона розраховує, чи правильно вона зазначила заінтересовану особу в справі. Суд відповідно до ст. 263 ЦПК повинен дати належну оцінку наданим доказам, згідно з якими встановити факт того, що матеріальна допомога годувальника була для заявника основним джерелом засобів до існування.

Сам по собі факт проживання за однією адресою із померлим не може свідчити про перебування на утриманні.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 18 квітня 2018 року у справі № 165/325/17, який відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховується при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обовязок щодо утримання цього члена сімї, а утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

В матеріалах справи відсутні відомості про доходи чоловіка заявника ОСОБА_2 , та докази систематичної грошової допомоги заявнику її чоловіком напротязі їх життя, та доказів неможливості подання вказаних доказів до ГУ ПФУ в Харківській області також не надано, а тому в цій частині заяви слід відмовити у зв`язку з передчасністю, оскільки, відповідно до рішення від 06.07.2020 заявнику необхідно надати лише довідку про спільне проживання.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.4,12,13,141,263,265, 293, 329-333 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: відділ обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту спільного проживання з чоловіком

та перебування на його утриманні до моменту його смерті - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сумісно проживала разом з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до моменту його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті заяви відмовити.

Копію рішення надіслати заінтересованій особі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 липня 2023 року.

Суддя Г.А. ЗУБ