Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4513/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Турок Б.Б., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що відповідач є власником 67/100 (шістдесят сім сотих) частин житлового будинку з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 67/100 (шістдесят сім сотих) від 0,0363 га., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_2 на майно підтверджується Договором купівлі-продажу від 10 липня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, реєстраційний №1513, належить 67/100 (шістдесят сім сотих) частин Майна. Право власності зареєстроване Виноградівським бюро технічної інвентаризації 17.07.1990, номер запису 277 в реєстровій книзі 12.

Земельна ділянка з призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка) та ведення підсобного господарства, площею 67/100 (шістдесят сім сотих) від 0,0363 га., належна на праві власності ОСОБА_2 , згідно Рішення 13-ї сесії 4-го скликання Виноградівської міської ради від 28.11.2003 року №533 «Про передачу земельних ділянок у власність громадян міста».

Згідно Витягу №3 від 08.11.2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого із подружжя, Відповідач, з дошлюбним прізвищем ОСОБА_3 , вийшла заміж за ОСОБА_4 30.09.1989 року, про що зроблений актовий запис 2219 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_1 виданого 23.06.1992 року Виноградівським райвідділом ЗАГСу, Відповідач розірвала шлюб з ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серія НОМЕР_2 виданого 13.08.1992 року Виноградівським райвідділом ЗАГСу, Відповідач взяла шлюб з ОСОБА_5 .

Відповідно до відомостей Технічного паспорту виданого сертифікованим спеціалістом ФОП ОСОБА_6 , будинок, що відчужується, позначений в плані літерою «А», побудований 1934 року, з самана, житлова площа його становить 64.7 кв.м., загальна площа становить 100,2 кв.м. Надвірні споруди: літ. Б - сарай, літ. В - вбиральня, №1 ворота.

Відповідно до довідки виданої сертифікованим спеціалістом ФОП ОСОБА_6 , інвентаризаційна вартість 67/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на 2023 рік, становить 55633 гривень.

Відповідно до інформаційної довідки про нормативно грошову оцінку земельної ділянки наданої 07.07.2023 року Відділом №4 Управлінням надання адміністративних послуг ГУ ДГК у Закарпатській області, земельна ділянка, площею 67/100 (шістдесят сім сотих) від 0,0363 га., для обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 , має нормативно грошову оцінку в розмірі 83769 грн. (363 кв.м. х 67%=243,21 кв.м. х 344,43 грн. (за 1 кв.м.)=83768,82 грн.

Колишній чоловік (подружжя) позивача, ОСОБА_4 , надав згоду Відповідачу на відчуження житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною нотаріально посвідченою заявою від 12.09.2000 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу , реєстровий №2781.

17.01.2023 року Позивач уклав з Відповідачем письмовий Попередній договір (надалі Договір), предметом якого є - 67/100 (шістдесят сім сотих) частин житлового будинку з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 67/100 (шістдесят сім сотих) від 0,0363 га., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

28.04.2023 року сторонами Договору складений Акт прийому - передачі Майна, що свідчить про отримання Позивачем у володіння вказане Майно.

Згідно умов Договору Відповідач зобов`язався в майбутньому передати на оплатній основі Майно, а Позивач зобов`язався в майбутньому прийняти це Майно, до 17.04.2023 року по ціні 15000 доларів США.

На виконання цього Договору Відповідач отримала від Позивача аванс в рахунок оплати вартості Майна в сумі 5.000 доларів США, про що Відповідач склав відповідну розписку від 17.01.2023 року.

На виконання цього Договору Відповідач отримала від Позивача повну суму вартості Майна в сумі 10000 доларів США, про що Відповідач склав відповідну розписку від 17.01.2023 року. Всього Відповідач отримав 15000 доларів США, тобто повну вартість відчужуваного Майна.

Відповідач не повністю виконав п.п. «А», «Б» п.4. цього Договору, в зв`язку з віддаленим місцем проживання: не підготував в строк до 17.04.2023 року документи, необхідні для укладення основного, нотаріально посвідченого договору, і на даний час позбавлений такої можливості.

На заяву-пропозицію представника Відповідача до Виноградівської міської ради щодо переважного права на купівлю частини в спільному майні, остання своїм листом №02-12/2225 від 01.06.2023 року, що не зацікавлена у придбанні частини нерухомого майна, а саме 67/100 такого майна за адресою АДРЕСА_1 .

В такому випадку, Позивач отримав право, згідно п. 11 Договору, подати позов до суду про визнання за Позивачем права власності на Майно.

У зв`язку з цим просить визнати право власності на 67/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 та право власності на 67/100 частини земельної ділянки, з призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка), в АДРЕСА_1 .

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вимоги позову підтримує (а.с.41).

Представник відповідача адвокат Свида В.І. подав заяву про розгляд справи без їх участі. Вимоги позову визнає (а.с.42).

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, з врахуванням того, що відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України (2003 р.).

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що відповідач є власником 67/100 (шістдесят сім сотих) частин житлового будинку з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 67/100 (шістдесят сім сотих) від 0,0363 га., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_2 на майно підтверджується Договором купівлі-продажу від 10 липня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, реєстраційний №1513, належить 67/100 (шістдесят сім сотих) частин Майна. Право власності зареєстроване Виноградівським бюро технічної інвентаризації 17.07.1990, номер запису 277 в реєстровій книзі 12 (а.с.16-17 зв., 19).

Земельна ділянка з призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка) та ведення підсобного господарства, площею 67/100 (шістдесят сім сотих) від 0,0363 га., належна на праві власності ОСОБА_2 , згідно Рішення 13-ї сесії 4-го скликання Виноградівської міської ради від 28.11.2003 року №533 «Про передачу земельних ділянок у власність громадян міста» (а.с. 18).

Згідно Витягу №3 від 08.11.2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого із подружжя, Відповідач, з дошлюбним прізвищем ОСОБА_3 , вийшла заміж за ОСОБА_4 30.09.1989 року, про що зроблений актовий запис 2219 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с.20).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_1 виданого 23.06.1992 року Виноградівським райвідділом ЗАГСу, Відповідач розірвала шлюб з ОСОБА_4 (а.с.21).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серія НОМЕР_2 виданого 13.08.1992 року Виноградівським райвідділом ЗАГСу, Відповідач взяла шлюб з ОСОБА_5 (а.с.22).

Відповідно до відомостей Технічного паспорту виданого сертифікованим спеціалістом ФОП ОСОБА_6 , будинок, що відчужується, позначений в плані літерою «А», побудований 1934 року, з самана, житлова площа його становить 64.7 кв.м., загальна площа становить 100,2 кв.м. Надвірні споруди: літ. Б - сарай, літ. В - вбиральня, №1 ворота (а.с.23-25 зв.).

Відповідно до довідки виданої сертифікованим спеціалістом ФОП ОСОБА_6 , інвентаризаційна вартість 67/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на 2023 рік, становить 55633 гривень (а.с.26).

Відповідно до інформаційної довідки про нормативно грошову оцінку земельної ділянки наданої 07.07.2023 року Відділом №4 Управлінням надання адміністративних послуг ГУ ДГК у Закарпатській області, земельна ділянка, площею 67/100 (шістдесят сім сотих) від 0,0363 га., для обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 , має нормативно грошову оцінку в розмірі 83769 грн. (363 кв.м. х 67%=243,21 кв.м. х 344,43 грн. (за 1 кв.м.) = 83768,82 грн.) (а.с.27).

Колишній чоловік (подружжя) позивача, ОСОБА_4 , надав згоду Відповідачу на відчуження житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною нотаріально посвідченою заявою від 12.09.2000 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу , реєстровий №2781 (а.с.28).

17.01.2023 року Позивач уклав з Відповідачем письмовий Попередній договір (надалі Договір), предметом якого є - 67/100 (шістдесят сім сотих) частин житлового будинку з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 67/100 (шістдесят сім сотих) від 0,0363 га., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29-29 зв.).

28.04.2023 року сторонами Договору складений Акт прийому - передачі Майна, що свідчить про отримання Позивачем у володіння вказане Майно (а.с.30).

Згідно умов Договору Відповідач зобов`язався в майбутньому передати на оплатній основі Майно, а Позивач зобов`язався в майбутньому прийняти це Майно, до 17.04.2023 року по ціні 15000 доларів США.

На виконання цього Договору Відповідач отримала від Позивача аванс в рахунок оплати вартості Майна в сумі 5.000 доларів США, про що Відповідач склав відповідну розписку від 17.01.2023 року (а.с.31).

На виконання цього Договору Відповідач отримала від Позивача повну суму вартості Майна в сумі 10000 доларів США, про що Відповідач склав відповідну розписку від 17.01.2023 року (а.с.32).

На заяву-пропозицію представника Відповідача до Виноградівської міської ради щодо переважного права на купівлю частини в спільному майні, остання своїм листом №02-12/2225 від 01.06.2023 року, що не зацікавлена у придбанні частини нерухомого майна, а саме 67/100 такого майна за адресою АДРЕСА_1 (а.с.33).

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України (2003 р.).

Так, відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 2, 3 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Зазначено про їх поділ на нерухомі та рухомі (стаття 181 ЦК України) і що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Також у статті 182 цього Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства", заява N 44277/98).

В іншій справі "Н.К.М. проти Угорщини" у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що "правомірні очікування" підлягають захисту як власне майно і майнові права.

Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Статтею 328 ЦК України закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно. Право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку, або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі N 911/3594/17).

Також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі N 680/214/16 та від 07 квітня 2020 року у справі N 916/2791/13 зроблено висновок про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі N 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16, від ЗО січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 48/340, від 19 травня 2020 року у справі N 916/1608/18.

Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України.

Таким чином, вказаний договір укладено його сторонами з певною економічною метою, якої вони мали досягти внаслідок його виконання, дотримуючись принципу добросовісності, розумності і справедливості, визначеного у статтях 3, 509 ЦК України. І такою метою було отримання Позивачем у власність об`єкта нерухомості (пункти 1.1, 1.2 договору, а сторони договору повинні були діяти у відповідності до цієї мети. Позивач виплатив Відповідачу повну суму вартості предмета купівлі-продажу, але з незалежних від нього причин не може оформити право власності на нього.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 67/100 (шістдесят сім сотих) частин житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , загальною площею 100,2 кв.м., житловою 64,7 кв.м., рік побудови 1934.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку, з призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка), площею 67/100 (шістдесят сім сотих) від 0,0363 га., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо