К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року місто Київ

справа № 369/3393/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/574/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Янченка А.В. від 12 січня 2022 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит.

Позов обґрунтовано тим, що 24 травня 2007 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит") та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 46-07-Ип/23, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 35 000 доларів США зі сплатою 9,82 % річних строком до 23 травня 2022 року. Відповідно до додаткової угоди від 5 січня 2009 року № 4, збільшено розмір кредиту до 75 000 доларів США та змінено проценти - 9 % річних. В подальшому сторони неодноразово змінювали умови кредитування, зокрема 1 квітня 2014 року погоджено, що з 1 травня 2015 року розмір процентів збільшено до 14 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 24 травня 2007 року, 12 вересня 2008 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" та

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 укладено договори поруки (з подальшими змінами), за умовами яких ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зобов`язалися відповідати перед кредитором за виконання боржником в повному обсязі боргових зобов`язань, що випливають із основного кредитного договору.

Також повернення кредиту було забезпечене іпотечним договором від 24 травня 2007 року (з подальшими змінами), укладеним між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , предметом іпотеки за яким є квартира АДРЕСА_1 .

11 лютого 2015 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та Державною іпотечною установою укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В, відповідно до якого ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" передав Державній іпотечній установі всі права вимоги за вищевказаним кредитним договором, іпотечним договором та договорами поруки.

Посилаючись на неналежне виконання умов кредитного договору та наявність кредитного боргу, Державна іпотечна установа просила стягнути солідарно з відповідачів кредитну заборгованість у розмірі 617 554 грн. 31 коп., з яких: основна сума боргу - 444 919 грн. 44 коп.; прострочені відсотки за користування кредитом - 172 634 грн. 87 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2022 року позов Державної іпотечної установи задоволено. Солідарно стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Державної іпотечної установи 444 919 грн. 44 коп. основного боргу, 172 634 грн. 87 коп. прострочених відсотків за користування кредитом, а всього 617 554 грн. 31 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Державної іпотечної установи по 2 315 грн. 83 коп. судового збору з кожного.

Ухвалюючи рішення, суд виходив із того, що у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, а саме порушення зобов`язань щодо сплати чергових щомісячних платежів на погашення кредиту та відсотків, утворилась заборгованість, яку слід стягнути з позичальника та поручителів у солідарному порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що судом неправильно визначено розмір заборгованості за тілом кредиту, оскільки станом на 17 вересня 2015 року розмір боргу становив 805 735 грн. 31 коп., до 15 листопада 2016 року ОСОБА_3 сплатила 442 422 грн. 07 коп., а тому сума боргу становить 363 313 грн. 24 коп., а не 444 919 грн. 44 коп. як вказував

позивач; після укладення договору відступлення права вимоги позивач не мав права нараховувати проценти за кредитом; незрозумілим є курс валют за яким позивач здійснив розрахунок боргу, оскільки кредит надавався саме у валюті; суд не врахував квитанції про сплату заборгованості від 12 жовтня 2015 року на суму 3 224 грн. 43 коп. та від 2 грудня 2015 року на суму 3 576 грн. 23 коп.; поза увагою суду залишилась та обставина, що між сторонами були укладені різні договори поруки і поручителі не відповідають солідарно між собою перед кредитором, а тому висновок про солідарне стягнення заборгованості з усіх відповідачів є помилковим.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи не подали відзиви на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

Представник Державної іпотечної установи - Подольна О.М. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 травня 2007 року між товариство ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит") та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 46-07-Ип/23 (далі - кредитний договір), з подальшими змінами до нього, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, поворотності, платності кредитні ресурси в сумі 35 000 доларів США з оплатою по відсотковій ставці 9,82 процентів річних, строком до 23 травня 2023 року.

Повернення кредиту забезпечене іпотечним договором від 24 травня 2007 року (з подальшими змінами), укладеним між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , предметом іпотеки за яким є квартира АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов`язань за вказаним кредитним договором, 24 травня 2007 року та 12 вересня 2008 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит", ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 укладено договори поруки № 46-07-П1/23, № 46-07-П2/23, № 46-07-П3/23.

У період з 2007 року по 2014 роки між сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди до кредитного договору, іпотечного договору та договорів поруки (том І а.с. 18-69).

Так, згідно з додатковою угодою від 12 вересня 2008 року № 3 до кредитного договору, укладеною між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 , сторони погодили, що банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 81 000 доларів США зі сплатою 9 % процентів річних.

Додатковою угодою від 5 січня 2009 року № 4 сторони погодили зміну кредитного ліміту до 75 000 доларів США, розмір процентів не змінився.

1 квітня 2014 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 8, відповідно до умов якої змінено розмір процентів за користування кредитними коштами: з 1 травня 2015 року по 23 травня 2022 року - 14 % річних; до 30 квітня 2015 року ануїтетні платежі встановлені у розмірі 689,83 доларів США щомісячно, з 1 травня 2015 року по 23 травня 2022 року - 718,84 доларів США.

Відповідні зміни були внесені до договорів поруки.

11 лютого 2015 року Державна іпотечна установа та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" уклали договір відступлення права вимоги № 17/4-В, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В., зареєстрований в реєстрі за № 616, згідно з умовами якого первісний кредитор відступив, а новий набув всі права вимоги за договором (кредитами, іпотеки, поруки), зокрема тими, що були укладені з відповідачами (том 1, а.с. 70-81).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 ) перед АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за кредитним договором від 24 травня 2007 року № 46-07-Ип/23, станом на 17 вересня 2015 року, у боржника наявна заборгованість в сумі 36 973,01 доларів США (еквівалент в гривнях 805 735 грн. 31 коп.); проценти - 1 111,86 доларів США (том ІІ а.с. 11-12).

Згідно з довідкою про стан заборгованості за кредитним договором від 24 травня 2007 року № 46-07-Ип/23 і відповідними розрахунками у відповідачів перед позивачем наявна заборгованість за період з 17 вересня 2015 року по 29 січня 2021 року на загальну суму 617 554 грн. 31 коп., у тому числі: основний борг - 444 919 грн. 44 коп., прострочені відсотки - 172 634 грн. 87 коп. (том 1, а.с. 10-12).

10 лютого 2021 року відповідачам направлені досудові вимоги про дострокове повернення кредиту та процентів (том І а.с. 89-100).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно частин 1, 2 статті 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не

був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Перехід до Державної іпотечної установи права вимоги до відповідачів підтверджується договором про відступлення прав вимоги № 17/4-В, з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно до договору застави майнових прав № 17/4-З від 11 лютого 2015, що укладений з метою забезпечення зобов`язань первісного кредитора за кредитним договором № 46-07-Ип/23 від 24 травня 2007 року. Згідно умов даного договору первісний кредитор (ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (кредитним, іпотечним, поруки, тощо), вказаних в додатках до цього договору (зокрема за кредитним договором № 46-07-Ип/23 від 24 травня 2007 року та договорами поруки № 46-07-П1/23, № 46-07-П2/23 від 24 травня 2007 року, № 46-07-П3/23 від 12 вересня 2008 року).

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зобов`язалися солідарно відповідати за невиконання її кредитних зобов`язань, суд першої інстанції в цілому дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів суми основного боргу в розмірі 444 919 грн. 44 коп. та нарахованих відсотків у розмірі 172 634 грн. 87 коп.При цьому довідка про стан заборгованості за кредитним договором від 29 січня 2021 року та розрахунок суми відсотків є належними доказами, що підтверджують стан заборгованості відповідачів перед позивачем (том І а. с. 10-12).

Посилання у апеляційній скарзі на те, що заборгованість ОСОБА_3 в дійсності становить 363 313 грн. 24 коп., оскільки за період з 17 вересня 2015 року по 15 листопада 2016 року від суми боргу в розмірі 805 735 грн. 31 коп. вона сплатила 442 422 грн. 07 коп., повністю спростовуються наявними в матеріалах справи розрахунками. Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що ОСОБА_3 сплачено 360 815 грн. 88 коп., які включали в себе і розмір відсотків, що свідчить про належний розрахунок суми заборгованості за тілом кредиту. Скаржником такий розрахунок не спростовано.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного нарахування процентів за кредитом відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки таке нарахування проводилось згідно умов договорів.

Твердження скаржника щодо неврахування сум погашення кредиту згідно квитанцій від 12 жовтня 2015 року на суму 3 224 грн. 43 коп. та від 2 грудня 2015 року на суму 3 576 грн. 23 коп. також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки відомості про відповідні суми відображені у розрахунку заборгованості (суми отриманих платежів). При цьому скаржником не надано відповідного контррозрахунку розміру заборгованості.

Посилання у апеляційній скарзі на незрозумілість курсу валют за яким позивач здійснив розрахунок валютного боргу також відхиляється судом апеляційної інстанції,

оскільки сума боргу відповідала офіційному валютному курсу НБУ станом на 17 вересня 2015 року.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення порядку стягнення заборгованості з відповідачів є обґрунтованими.

Так, згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання між ними не виникає солідарної відповідальності.

Кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред`явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобов`язання, не вправі пред`явити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року у справі № 317/5082/13-ц (провадження № 14-415цс19).

Відповідно до пунктів 2.1 договорів поруки від 24 травня 2007 року, 12 вересня 2008 року у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки.

Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів за окремими договорами поруки, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами статті 554 ЦК України відсутні.

Зважаючи на наведене, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що поручителі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 несуть спільну солідарну відповідальність між собою за невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині порядку стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Зокрема, з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість за кредитним договором від 24 травня 2007 року № 46-07-Ип/23 в розмірі 617 554 грн. 31 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 444 919 грн. 44 коп.; заборгованості за простроченими відсотками - 172 634 грн. 87 коп.

Аналогічні суми підлягають солідарному стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 3 червня 2020 року у справі № 711/8312/15-ц (провадження № 61-40528св18).

Враховуючи, що судом повно встановлено обставини справи, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, змінивши рішення суду в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду вимоги заявника по суті не задовольняються, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2022 року в частині порядку стягнення з відповідачів заборгованості змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Державної іпотечної установи (Код ; місто Київ, бульвар Лесі Українки, 34) заборгованість за кредитним договором від 24 травня 2007 року № 46-07-Ип/23 в розмірі 617 554 грн. 31 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 444 919 грн. 44 коп.; заборгованості за простроченими відсотками - 172 634 грн. 87 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_3 ) на користь Державної іпотечної установи (Код ; місто Київ, бульвар Лесі Українки, 34) заборгованість за кредитним договором від 24 травня 2007 року № 46-07-Ип/23 в розмірі 617 554 грн. 31 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 444 919 грн. 44 коп.; заборгованості за простроченими відсотками - 172 634 грн. 87 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) на користь Державної іпотечної установи (Код ; місто Київ, бульвар Лесі Українки, 34) заборгованість за кредитним договором від 24 травня 2007 року № 46-07-Ип/23 в розмірі 617 554 грн. 31 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 444 919 грн. 44 коп.; заборгованості за простроченими відсотками - 172 634 грн. 87 коп.

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: