Номер провадження: 22-ц/813/1963/23
Справа № 520/175/14-ц
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12.12.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо заміни Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен» його правонаступником ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен») до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договором, -

встановила:

У січні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договором у розмірі 469 440,37 доларів США, що еквівалентно 3752 236,87 грн., посилаючись на те, що між позивачем та відповідачами 07 серпня 2006 року був укладений кредитний договір та договори поруки, згідно яких ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 50000 доларів США, на строк по 07 серпня 2016 року (включно), зі сплатою 14% річних, а ОСОБА_3 , на добровільних засадах, взяла на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_2 . У зв`язку із несвоєчасним поверненням кредитних коштів та не сплати відсотків за користування кредитними коштами, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2014 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2014 року скасовано.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року у розмірі 469440,37 доларів США, що еквівалентно 3752236,87 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 14 грудня 2015 року залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В ході розгляду справи, 11 липня 2023 року, від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну сторони її правонаступником, в якій просив замінити позивача ТОВ «Інвестмент Корпорейшен» на правонаступника - ОСОБА_1 , а ТОВ «Інвестмент Корпорейшен» залучити до участі у справі у якості третьої особи.

Заяву обґрунтовано тим, що 01.07.2023 року було укладено договір цесії, в наслідок чого кредитором відповідачів у справі замість ТОВ «Інвестмент Корпорейшен» став ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів дійшла висновку, про відмову у задоволення клопотання ОСОБА_1 про заміну сторони її праонаступником, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2023 року ТОВ «Інвестмент Корпорейшен» відступило ОСОБА_5 право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1ст. 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Так, ст. 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 ч. 1ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III вказано,що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, , та внесена до відповідного реєстру в установленому законом, порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна первісного кредитора (ТОВ «Інвестмент Корпорейшен»), який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу ОСОБА_1 (новий кредитор), який не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Аналогічні позиції вже висловлювались Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі 465/646/11.

Керуючись ст. 55, 367, 368, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні заяви про залучення до участі у справі у якості правонаступника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен» - ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе