РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 липня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., з участю секретаря судового засідання Мазій І.В., з участю прокурора Сулімук Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимирі цивільну справу за позовом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах діє керівник Володимирської окружної прокуратури, до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки у власність держави,

В С Т А Н О В И В:

22.05.2023 року керівник Володимирської окружної прокуратури Філімонюк І.А. звернувся до суду в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначив, що відповідач ОСОБА_1 , яка є громадянкою російської федерації, після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкувала дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення:

- земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:1217 площею 1,7407 га, яка розташована на території Устилузької ОТГ Володимирського району Волинської області. В подальшому, за відповідачкою ОСОБА_1 зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

-земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:1218 площею 0,4169 га, яка розташована на території Устилузької ОТГ Володимирського району Волинської області. В подальшому, за відповідачкою ОСОБА_1 зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

20.08.2020 року відповідачка ОСОБА_1 , уклала договір оренди землі із ТОВ «П`ятидні» на вказані земельні ділянки.

На запит окружної прокуратури від 08.02.2023 року №50/1-2010вих23, чи видавався паспорт громадянина України ОСОБА_1 , Управлінням ДМСУ у Волинській області від 09.02.2023 року №0712-40/0712.10-23 надано інформацію, що згідно обліків Управління дана особа не значиться. Копією паспорта ОСОБА_1 стверджується, що вона є громадянкою російської федерації.

На даний час Окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 ЗУ України у зв`язку з перебуванням у приватній власності відповідачки ОСОБА_1 зазначених земельних ділянок.

Враховуючи наведене, просив суд конфіскувати у власність держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області земельні ділянки, які на праві власності належать ОСОБА_1 , та стягнути з неї судові витрати по справі.

У судовому засіданні прокурор Сулімук Ю.М. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задоволити.

Представник позивача ГУ Держгеокадастру Катертна Кушнікова на розгляд справи не з`явилася, надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та слухати справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву не надала, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи суду не направляла.

Ухвалою суду від 21.07.2023 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідачка, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, в той же час представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого у реєстрі за №1-373, спадкова справа № 269/2009 року, серія ВМТ № 722239 від 08.07.2010 року, ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом успадкувала земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:1217 площею 1,7407 га, яка розташована на території Устилузької ОТГ Володимирського району Волинської області.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 13.11.2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:1217 площею 1,7407 га.

Згідно договору оренди землі від 20.08.2020 року дана земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «П`ятидні».

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого у реєстрі за №1-373, спадкова справа № 269/2009 року, серія ВМТ № 722239 від 08.07.2010 року, ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом успадкувала земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:1218 площею 0,4169 га, яка розташована на території Устилузької ОТГ Володимирського району Волинської області.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 12.04.2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:1218 площею 0,4169 га .

Згідно договору оренди землі від 05.04.2021 року дана земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «П`ятидні».

На запит окружної прокуратури від 08.02.2023 року №50/1-2010вих23, чи видавався паспорт громадянина України ОСОБА_1 , Управлінням ДМСУ у Волинській області від 09.02.2023 року №0712-40/0712.10-23 надано інформацію, що згідно обліків Управління дана особа не значиться.

Копією паспорта ОСОБА_1 , яка міститься у матеріалах справи, стверджується, що вона є громадянкою російської федерації.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 ЗК України у зв`язку з перебуванням у приватній власності відповідачки ОСОБА_1 зазначених земельних ділянок.

Положення ст. ст. 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм ЗУ України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗУ України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Одночасно за змістом ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.

Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 13.11.2020 року по даний час та з 12.04.2021 по даний час) не відчужила їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави.

Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства, керуючись ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», окружною прокуратурою Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області надіслано лист від 29.12.2022 року № 15/1733 про виявлені порушення із вимогою вжити заходи щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку.

Разом із цим, уповноваженим державним органом заходи щодо конфіскації земельної ділянки в дохід держави не вжито, лише листом від 09.01.2023 року № 10-3-0.42-192370/2-23 повідомлено окружну прокуратуру про відсутність коштів на сплату судового збору, як причину невжиття заходів, що дає підстави прокурору вживати заходи представництва інтересів держави в суді.

Зазначені причини не є поважними та не дають підстав залишити без реагування зазначені порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме ГУ Держгеокадастру у Волинській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.

Так, ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Так, за п. 76-77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року по справі № 912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Згідно із п. 80 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 81 вказаної вище постанови).

У зв`язку із вищезазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними.

Зазначене повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини та узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог керівника Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до ОСОБА_1 про кофіскацію земельних ділянок.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд, в зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури 2684 грн. судового збору, сплаченого при пред`явленні даного позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 247, 263-265,280-285 ЦПК України, ст. ст. 22, 81, 145 ЗК України, Конституцією України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах діє керівник Володимирської окружної прокуратури, до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки у власність держави задовольнити.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області земельні ділянки, яка на праві власності належать ОСОБА_1 :

- земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:1217 площею 1,7407 га, яка розташована на території Устилузької ОТГ Володимирського району Волинської області;

-земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:1218 площею 0,4169 га, яка розташована на території Устилузької ОТГ Володимирського району Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні (р/р UA0004945 в Державній казначейській службі України, МФО 820172, код 02909915).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачі: Керівник Володимирської окружної прокуратури, адреса: Волинська область, м. Володимир, вул. Драгоманова,31.

Головне управління держгеокадастру у Волинській області, адреса: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 67, .

Відповідач ОСОБА_1 , громадянка російської федерації, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт іноземця НОМЕР_2 .

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ