Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

справа № 521/8233/23

провадження № 2/521/2730/23

05 липня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Жезняк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України в інтересах ОСОБА_1 до Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Первинна профспілкова організація працівників територіальних органів Міністерства юстиції України звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що ОСОБА_1 з 21 червня 2012 року працювала в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, яка неодноразово зазнавала реорганізаційних змін, а саме в Державній установі «Північна виправна колонія (№90)» на посаді фахівця відділу по роботі персоналом.

Позивач зазначає, що наказом Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» від 23 лютого 2023 року №24/ОС-23 «По особовому складу» ОСОБА_1 23 лютого 2023 року звільнено із займаної посади, у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Профспілка вказує, що наказ від 23 лютого 2023 року №24/ОС-23 «По особовому складу» є протиправним, таким, що не відповідає вимогам закону та має бути скасований.

Також позивач вказує, що ОСОБА_1 з 03 травня 2022 року по теперішній час є членом Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України, тому в даному випадку Профспілка наділена правом на звернення до суду з метою захисту порушеного права ОСОБА_1 .

Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» від 23 лютого 2023 року № 24/ОС-23 «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді фахівця відділу по роботі з персоналом державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» з 24 лютого 2023 року; стягнути з державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 лютого 2023 року по день ухвалення рішення суду; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» на користь Первинної Профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України понесені судові витрати.

Представник позивача Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, справу розглянути за відсутності представника Профспілки.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, з`явилася її представник ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з`явилася, заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 21 червня 2012 року працювала в Державній установі «Північна виправна колонія (№90)», що підтверджується копієї трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Відповідно до Наказу (витягу) від 23 лютого 2023 року № 24/ОС-23 «По особовому складу» звільнено ОСОБА_1 , фахівця відділу по роботі з персоналом державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)», 23 лютого 2023 року, у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі мінімальної заробітної плати. Підстава: наказ Міністерства юстиції України від 06 жовтня 2022 року №4306/5 «Про затвердження структури та штату державної установи «Північна виправна колонія (№90)», наказ державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» від 21 жовтня 2022 року №1/АГ «Про попередження про наступне вивільнення персоналу державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)», попередження про скорочення від 25 жовтня 2022 року.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За нормами ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстави, зазначеною у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Повідомлення має містити інформацію про заплановане масове вивільнення працівників, визначену частиною другою статті 49-4 цього Кодексу, та проведення консультацій з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Повідомлення обов`язково подається виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику). У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об`єднує більшість працівників цього підприємства (установи, організації). Вимоги частин першої - третьої цієї статті не застосовуються до працівників, які вивільняються у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації, на особливий період, а також у зв`язку з неможливістю забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. Державна служба зайнятості інформує працівників про роботу в тій самій чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі їх відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі потреби особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства.

Відповідно до роз`яснень, викладених у абз. 1 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами та доповненнями), розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 13 травня 2022 року №1951/5 «Про оголошення простою установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та медичних реабілітаційних центрів, які тимчасово знаходяться на непідконтрольній Україні території», в державній установі «Північна виправна колонія (№90)» з 14 травня 2022 року оголошено простій та дозволено працівникам установи до закінчення простою бути відсутніми на робочих місцях та не виконувати дистанційну роботу поза межами установи.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 06 липня 2022 року № 2829/5 «Про припинення простою, оголошеного державним установам, які тимчасово знаходяться на непідконтрольній Україні території» з 11 липня 2022 року припинено простій державній установі «Північна виправна колонія (№90)», оголошений відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 13 травня 2022 року №1951/5.

Наказом Міністерства юстиції України від 06 жовтня 2022 року №4306/5 «Про затвердження структури та штату державної установи «Північна виправна колонія (№90)» затверджено штат установи, відповідно до якого штат складається з трьох посад: керівництво-1 посада; група фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - 1 посада; група по роботі з персоналом - 1 посада.

Відповідно до наказу державної установи «Північна виправна колонія (№90)» від 21 жовтня 2022 року №1/АГ-22 «Про попередження про наступне вивільнення персоналу державної установи «Північна виправна колонія (№90)» наказано провести скорочення штату державної установи «Північна виправна колонія (№90)» 29 грудня 2022 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 25 жовтня 2022 року особисто ознайомлено з попередженням, на виконання наказу Міністерства юстиції України від 06 жовтня 2022 року №4306/5 «Про затвердження структури та штату державної установи «Північна виправна колонія (№90)», що посада, яку вона обіймає скорочується; на підставі ст. 49-2 КЗпП України попереджено про подальше звільнення з займаної посади після закінчення двомісячного строку з дня ознайомлення з попередженням, що підтверджується її підписом на попередженні.

Позивач у позовній заяві вказує, що наказом Міністерства юстиції України від 21 грудня 2022 року № 5767/5 визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства юстиції України від 06 жовтня 2022 року № 4306/5 та затверджено новий штат та структуру державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)», відповідно до якого передбачено 98 посад, у тому числі 12 посад вільнонайманих працівників, однак, жодну із зазначених посад відповідачем ОСОБА_1 не запропоновано.

Також позивач зазначає, шо встановлена законодавством можливість зміни штатного розпису установи виконання покарань із подальшим затвердженням іншого, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню осіб на посади за новим штатним розкладом, однак, це зобов`язання відповідач не виконав, а трудові гарантії позивача, як працівника, були порушені.

Відповідач у відзиві вказує, що дійсно наказом Міністерства юстиції України від 21 грудня 2022 року № 5767/5 визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства юстиції України від 06 жовтня 2022 року № 4306/5 та затверджено новий штат та структуру державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)», відповідно до якого передбачено 98 посад, у тому числі 12 посад вільнонайманих працівників, але вакантні посади, які б відповідали спеціальності, кваліфікації та навикам ОСОБА_1 в установі відсутні. З огляду на велику чисельність посад, які підлягали скороченню, переважне право на залишенні на роботі, мали особи, відносно яких законодавством передбачене обмеження щодо звільнення.

Відповідно до структури та штату державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 21 грудня 2022 року № 5767/5, в установі кількість штатних одиниць сектору по роботі з персоналом - 3: начальник сектору, граничне спеціальне звання (категорія персоналу) - майор внутрішньої служби; старший інспектор (з виховної роботи з персоналом), граничне спеціальне звання (категорія персоналу) капітан внутрішньої служби; старший інспектор, граничне спеціальне звання (категорія персоналу) - капітан внутрішньої служби.

Приписами ч. 1 ст. 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно ч. 2 ст. 42 КЗпП України, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Таким чином судом встановлено, що посада, яку обіймала ОСОБА_1 скорочено, а сектор по роботі з персоналом включає в себе лише атестовані посади, переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності працівників ОСОБА_1 перед іншим працівниками не мала, попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 отримала за 2 місяці до визначеної дати звільнення.

На підставі вищезазначеного, судом вбачається, що відповідачем повністю дотримано вимог трудового законодавства відносно звільнення ОСОБА_1 з посади фахівця відділу по роботі з персоналом державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)», 23 лютого 2023 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасуваня наказу державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» від 23 лютого 2023 року № 24/ОС-23 «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 ; поновлення ОСОБА_1 на посаді фахівця відділу по роботі з персоналом державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» з 24 лютого 2023 року слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, суд доходить до висновку, що позовна вимога про стягнення середнього заробітку також не підлягає задоволенню.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне щодо представництва Первинною профспілковою організацією працівників територіальних органів Міністерства юстиції України інтересів ОСОБА_1 .

Відповідач у відзиві вказує, що ОСОБА_1 з 21 червня 2012 року до 23 лютого 2023 року була членом Первинної профспілкової організації персоналу Північної виправної колонії УДПтСУ у Херсонській області (№90), а статутом Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України передбачено, що члени Профспілки не можуть бути одночасно членами інших профспілок, що ставить під сумнів правомірність здійснення представництва інтересів ОСОБА_1 Первинною профспілковою організацією працівників територіальних органів Міністерства юстиції України.

Судом встановлено, що відповідно до довідки від 13 квітня 2023 року №28/ПФ-01, виданої Головою Первинної профспілкової організації персоналу Північної виправної колонії (№90), ОСОБА_1 входила до складу Первинної профспілкової організації персоналу Північної виправної колонії УДПтСУ у Херсонській області (№90) з червня 2012 року та перебувала в складі спілки до моменту звільнення з установи.

Згідно із довідкою від 23 березня 2023 року, виданою Головою Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 з 03 травня 2022 року по теперішній час є членом Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України.

Позивачем у відповіді на відзив зазначено, що відповідно до протоколу засідання Загальних зборів Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України №1 від 14 березня 2022 року було ухвалено рішення про внесення змін до п.3.4 Статуту, шляхом викладення його у наступній редакції «Члени Профспілки можуть бути одночасно членами інших профспілок», на підтвердження чого суду надано копію вказаного протоколу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі наведеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України в інтересах ОСОБА_1 до Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. 40, 42, 49-2, 235 КЗпП України, ст. ст. 10, 12, 89, 141, 265, 354 ЦПК України, суд

Вирішив:

В задоволенні позову Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України в інтересах ОСОБА_1 до Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк

05.07.23