П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВА)

12 липня 2023 року місто Київ

справа № 372/2483/21

провадження №22-з/824/804/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мішустіна Микити Костянтиновича про ухвалення додаткового рішення

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 5 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хрипун О.В. про визнання недійсним розпорядження, державного акта на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, припинення права власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 7 червня 2023 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Обухівського районного суду Київської області від 5 жовтня 2022 року залишено без змін.

8 червня 2023 року безпосередньо до Київського апеляційного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мішустіна М.К. про ухвалення додаткового рішення у справі.

У заяві зазначає, що 7 червня 2023 року Київським апеляційним судом ухвалене судове рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 5 жовтня 2022 року. Судом було проголошено вступну та резолютивну частини постанови, у якій суд не вирішив питання в частині компенсації витрат на правничу допомогу відповідача ОСОБА_1 .. До заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу додав: договір про надання правової допомоги №556 від 27 вересня 2021 року; акт приймання - передачі наданих послуг від 7 червня 2023 року на суму 10 000 грн.; попередній розрахунок витрат на правову допомогу; ордер від 15 січня 2023 року; свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю.

Адвокатом проаналізовано і вивчено апеляційну скаргу; сформовано і подано відзив на апеляційну скаргу, а також адвокат прийняв участь у одному судовому засіданні.

Зазначив, що витрати на професійну правовничу допомогу можуть відшкодовуватися незалежно від того, оплачені вони стороною до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування, чи будуть оплачені лише в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Зауважив про те, що ним була подана заява про попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, яка долучена до матеріалів справи разом з відзивом на апеляційну скаргу.

Просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. за надані послуги в Київському апеляційному суді.

11 липня 2023 року позивач ОСОБА_2 подав заперечення на заяву адвоката Мішустіна М.К. про ухвалення додаткового рішення. У запереченнях зазначає, що відповідач не погоджується з такою заявою та наведеними розрахунками, вважає її необґрунтованою. Адвокат Мішустін М.К. не надав доказів щодо понесених витрат до закінчення судових дебатів у справі, при цьому подав заяву протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Крім цього, зазначив, що дія договору про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Мішустіним М.К. та ОСОБА_1., закінчилась. Просив відмовити у задоволенні заяви.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Мішустін М.К. доводи заяви підтримав, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. за надані послуги в Київському апеляційному суді.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.4 ст.270 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення адвоката Мішустіна М.К., суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність`встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинним цивільно-процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положенням ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Як убачається з матеріалів справи, представником відповідача - адвокатом Мішустіним М.К. було подано до суду апеляційної інстанції заяву про попередній розрахунок судових витрат відповідача разом з відзивом на апеляційну скаргу.

У попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат визначено виконані адвокатом роботи, витрачений час на їх виконання та вартість: вивчення апеляційної скарги тривалість витраченого часу 3 години по 850 грн. за 1 годину, всього - 2550 грн.; складання і подача (відправка) відзиву на апеляційну скаргу - 6000 грн.; участь у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції (1 засідання) - 3000 грн.

На підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, адвокат Мішустін М.К. надав суду: копію договору про надання правової допомоги № 556 від 27 вересня 2021 року; акт приймання - передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги, підписаний сторонами 8 червня 2023 року; ордер серії АА № 1266160 на надання правничої (правової) допомоги виданий на ім`я адвоката Мішустіна М.К. на представництво інтересів ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №556 від 27 вересня 2021 року; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 1 травня 2023 року, який був долучений та поданий разом з відзивом на апеляційну скаргу.

Згідно з протоколом судового засідання Київського апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Мішустін М.К. приймав участь у судовому засіданні 7 червня 2023 року на підставі ордеру серії АА №1266160 виданого 15 січня 2023 року.

При цьому, заяви про надання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів у справі сторона відповідача не зробила.

Під час апеляційного розгляду справи до закінчення судових дебатів адвокат Мішустін М.К. не заявляв вимог про стягнення з позивача судових витрат та не повідомляв суду апеляційної інстанції про наявність поважних причин, з яких останній не може подати докази щодо понесених відповідачем витрат на правову допомогу для вирішення питання розподілу судових витрат.

Крім того, адвокатом Мішустіним М.К. не надано додаткової угоди, якою продовжено дію договору про надання правової допомоги №556 від 27 вересня 2021 року, про укладення якої, останній повідомив в судовому засіданні.

Разом з тим, оскільки представником відповідача порушено порядок подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомоги (до закінчення судових дебатів представник відповідача не зробив відповідну заяву), а також не надав суду додаткову угоду, якою продовжено дію договору №556 від 27 вересня 2021 року, що в свою чергу не дозволяє суду перевірити обсяг повноважень адвоката,- відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 62, 81, 131, 133, 141, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус