У Х В А Л А

27 липня2023 року м. Київ

Справа № 752/14351/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/13023/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Хоменко В.С., 29 січня 2019 року в м. Києві, повний текст рішення складений 04 лютого 2019 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Не погодився із вказаним рішенням суду відповідач, 21 липня 2023 року його представником - адвокатом Лебединською Н.С. на електронну адресу Київського апеляційного суду надіслано апеляційну скаргу.

24 липня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи №752/14351/18 в яких також міститься апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року, направлена його представником на електронну адресу суду першої інстанції.

Тобто, ОСОБА_1 було подано дві апеляційні скарги, які є ідентичними за змістом, та на те ж саме судове рішення, а тому вони підлягають розгляду, як одна апеляційна скарга.

Однак, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу, суддя вважає, що апеляційне провадження не може бути відкрито, виходячи з такого.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Слід зазначити, що Верховний Суд в своїх рішення неодноразово наголошує, шо поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Вирішуючи, чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд (постанова Верховного Суду від 09 квітня 2020 року по справі № 638/13008/18 (провадження № 61-2607св19), постанова Верховного Суду від 26 лютого 2020 року по справі № 2-1368/07 (провадження № 61-6923св19).

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване судове рішення було ухвалено судом першої інстанції 29 січня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін / а.с. 53-57/.

06 березня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ознайомилась з матеріалами справи, що підтверджується розпискою /а.с.60/

18 березня 2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Київського апеляційного суду було подано апеляційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року /а.с. 63-73/.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2023 року відмовлено у прийнятті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року та повернуто її особі, яка її подає.

21 липня 2023 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Лебединською Н.С. на електронну адресу Київського апеляційного суду та суду першої інстанції надіслано апеляційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року.

До апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, в якому представник вказує на те, що відповідач з 2015 року проживає за кордоном. Про наявність оскаржуваного рішення він дізнався в березні 2019 року, його представником було подано апеляційну скаргу, однак ухвалою суду апеляційної інстанції вказана апеляційна скарга була повернута, оскільки суд вважав, що повноваження представника є неналежним чином оформленими та підтвердженими. Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2019 року касаційна скарга представника на ухвалу суду апеляційної інстанції також була повернута через ненадання належних повноважень. Однак, представник, яка подавала апеляційну та касаційні скарги повідомила відповідача про ці обставини лише 16 квітня 2023 року. 25 квітня 2023 року відповідач оформив повноваження з іншим представником та лише 12 липня 2023 року представник отримала копію оскаржуваного рішення.

За таких обставин, представник відповідача просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Колегія суддів вважає вказані обставини пропуску строку не поважними, оскільки неналежне виконання представником відповідача - ОСОБА_2 , його обв'язків, не є поважною обставиною, оскільки не є об`єктивно непереборною, тобто такою, що не залежать від волевиявлення заявника (представника), пов`язаною з дійсно істотною перешкодою чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Крім того, вказані обставини, не є обставинами непереборної сили.

Оскільки, з матеріалів справи вбачається, що відповідач був обізнаний про наявність оскаржуваного рішення ще в березні 2019 року та від його імені і в його інтересах вже була подана апеляційна скарга, яка була повернута апеляційним судом також в березні 2019 року, суд апеляційної інстанції вважає, що подана відповідачем 21 липня 2023 року апеляційна скарга, є такою, що подана після спливу одного року з моменту постановлення оскаржуваного рішення суду.

З урахуванням того, що ч. 2 ст. 358 ЦПК України містить імперативну вказівку для суду як він має діяти у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення і з матеріалів справи не вбачається обставин, визначених п.1, п.2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Хоменко В.С., 29 січня 2019 року в м. Києві, повний текст рішення складений 04 лютого 2019 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук