ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

25 липня 2023 року

м. Харків

справа № 636/1821/20

провадження № 22ц/818/1202/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Єкимова К.М., Ярулліна Л.Л., Державне підприємство «СЕТАМ»

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 20 березня 2023 року в складі судді Карімова І.В.

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Єкимової Крістіни Миколаївни, ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання дій протиправними, скасування постанови та акту державного виконавця, визнання недійсними електронних торгів.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 20 березня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 29 червня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 20 березня 2023 року, відкрито апеляційне провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25 липня 2023 року о 10:00, розгляд якої відкладено за клопотаннями сторін на 12 вересня 2023 року о 11: 45.

25 липня 2023 року о 14:47 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшла заява про відвід суддів Бурлака І.В., Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.

Заява мотивована тим, що у неї виникли сумніви в об`єктивності та неупередженості колегії суддів, оскільки ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження без з`ясування того, чи був він повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції та чи надсилалась йому копія оскаржуваного рішення суду. У день відкриття апеляційного провадження судова колегія постановила ухвалу про закінчення підготовки апеляційного розгляду справи, проте не надіслала їй копію апеляційної скарги з додатками, що позбавило її права подати відзив на апеляційну скаргу. З вищезазначених дій вбачається заінтересованість суддів у розгляді справи.

Заява ОСОБА_2 в частині відводу суддів Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю. не розглядається, оскільки на підставі розпорядження виконуючого обов`язки керівника апарату суду № 1960 від 19 липня 2023 року проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з перебуванням суддів колегії у відпустці, та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 липня 2023 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Бурлака І.В., судді колегії Маміна О.В., Яцина В.Б.

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_2 , судова колегія вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні, виходячи з наступного.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, частинами 1 та 2 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що підставою відводу колегії суддів вона вважає процесуальне рішення щодо поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, постановлення ухвал про відкриття апеляційного провадження, призначення справи до апеляційного розгляду в один день, 29 червня 2023 року, та не надсилання їй копії апеляційної скарги з додатками.

Однак, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 ЦПК України).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 червня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 20 березня 2023 року, виходячи з того, що оскаржуване рішення суду оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 24 квітня 2023 року та у системі «Електронний суд» 21 квітня 2023 року, а апеляційну скаргу ним подано 19 травня 2023 року, тобто у межах тридцятиденного строку з дня ознайомлення зі змістом оскаржуваного рішення суду. Доказів щодо отримання копії оскаржуваного рішення суду ОСОБА_1 раніше зазначеної дати матеріали справи не містять. Супровідний лист суду першої інстанції щодо направлення учасникам справи копії оскаржуваного рішення суду також датований 26 квітня 2023 року. Враховуючи викладене, у колегії суддів були законні підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Копія апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами, копія ухвали про відкриття апеляційного провадження 29 червня 2023 року направлена на адресу ОСОБА_2 , що вказана в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 . Про те, що ОСОБА_2 змінила адресу проживання, суду апеляційної інстанції стало відомо лише з її заяви, яка надійшла до суду апеляційної інстанції вже після направлення копій процесуальних документів за адресою, вказаною в апеляційній скарзі. Зі змісту цієї заяви не вбачається, що ОСОБА_2 не отримала копії вказаних документів. Це стало відомо тільки зі змісту відводу, який надійшов до суду апеляційної інстанції 25 липня 2023 року о 14:47. ОСОБА_2 не позбавлена права подати відзив на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, яку направлено ОСОБА_2 на вказану нею в заяві адресу.

Щодо постановлення ухвал про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду від 29 червня 2023 року слід зазначити, що чинний ЦПК України не встановлює будь - якого строку призначення справи для розгляду (статті 357, 359, 366, 371 ЦПК України),тому посилання ОСОБА_2 щодо суддівського свавілля, яке, на її думку, направлено на порушення її прав як учасника справи, є безпідставними.

Враховуючи наведене, підстав вважати, що дії суду при вирішенні питання щодо відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду були упередженими, не вбачається. Доказів прямої або побічної заінтересованості суду у розгляді даної справи заявницею не надано.

Заява ОСОБА_2 не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, та зводиться лише до її незгоди з процесуальними діями суду. Отже, доводи заявленого відводу є необґрунтованими.

Оскільки судді Мальований Ю.М., Тичкова О.Ю. у розгляді справі участі не приймають, заява ОСОБА_2 в частині відводу щодо них є безпредметною та не розглядалась.

Згідно частини 3 статті 40 ЦПК України якщо суд доходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на необґрунтованість заявленого відводу, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України передати питання про відвід на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається в порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Бурлака І.В. - визнати необґрунтованою.

Справу передати на автоматизований розподіл для визначення суддів для розгляду заяви про відвід у відповідності до частини 1 статті 33 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, набирає законної сили негайно з дня її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 25 липня 2023 року.