КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 357/3629/22

13 липня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Кролівець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2023 року, постановлену під головуванням судді Кошель Б. І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договірного зобов`язання припиненим,-

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в якому просив суд визнати такими, що припинені договорні зобов`язання між позивачем та відповідачем щодо заяви SAMDN8032 від 03 лютого 2014 року.

27 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог заяви зазначав, що між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про надання банківських послуг SAMDN8032 від 03.02.2014 року, відповідно до якого був встановленений кредитний ліміту на платіжну картку «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 зі сплатою відстотків за користування кредитом.

Вказує на те, що ним було надіслано відповідачу заяву з проханням закрити кредитну картку № НОМЕР_1 , в тому числі, припинити нарахування відсотків за користування кредитними коштами, починаючи з наступного дня, після дати отримання цієї заяви, оскільки на рахунку знаходиться сума значно більша за кредитний ліміт і немає підстав не закривати кредитну картку.

Звертає увагу на те, що станом на дату подання заяви по забезпечення позову кредитна картка не закрита та йде нарахування відсотків.

На думку позивача, існує загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову, так як наразі кредитна картка не закрита та йде нарахування відсотків, які, в разі задоволення позову, потрібно буде повертати позивачу

З огляду на вище викладене, просив суд вжити такий захід забезпечення позову, як заборона відповідачу нарахування та списання відсотків за кредитом з картки позивача «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 , емітованої відповідачем, починаючи з дати подання позову до суду до дати прийняття рішення по суті; зобов`язання відповідача перерахувати позивачеві на картку відповідача «Універсальна Gold» № № НОМЕР_1 , емітованої відповідачем, всю суму відсотків, які відповідач списував з вищезазначеного рахунку, починаючи з дати подання позову до суду до дати прийняття рішення по суті; зобов`язання відповідача розблокувати позивачеві картку позивача «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 , емітованої відповідачем до дати прийняття рішення по суті.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 15 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необгрунтованою.

Зазначає, що під час розгляду заяви про забезпечення позову, судом першої інстанції не враховано, що на картці позивача , яку заблоковано відповідачем, знаходяться кошти позивача, сума яких перевищує встановлений кредитний ліміт та фактично дії відповідача необгрунтовано обмежують можливість позивача користуватись коштами.

Вказує на те, що суд першої інстанції, постановлюючи оскаржувану ухвалу обмежився формулюванням про недоведеність заявником обставин, але не достатнім чином виклав у мотивувальній частині обставини, на які звертав увагу заявник.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлений на зазначену ним в апеляційній скарзі електронну адресу, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання також не з`явився, про день та час слухання справви судом повідомлений, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що заявником не надано суду будь-яких належних та переконливих доводів та доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Звернувшись до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання такими, що припинені договорні зобов`язання між позивачем та відповідачем щодо заяви SAMDN8032 від 03 лютого 2014 року позивач у заяві про забезпечення позову просить заборонити відповідачу нарахування та списання відсотків за кредитом з картки позивача «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 , емітованої відповідачем, починаючи з дати подання позову до суду до дати прийняття рішення по суті та зобов`язати відповідача перерахувати йому на картку «Універсальна Gold» № № НОМЕР_1 , емітованої відповідачем, всю суму відсотків, які відповідач списував з вищезазначеного рахунку, починаючи з дати подання позову до суду до дати прийняття рішення по суті, зобов`язання відповідача розблокувати вказану картку, тобто, фактично просить зобов`язати відповідача вчинити дії, які стосуються вирішення спору по суті, що суперечить вимогам процесуального закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського районного суду з позовом, в якому просив суд визнати договірні зобов`язання між ним та відповідачем, зокрема заяву ( оферта) № SAMDN8032 від 03.02.2014 року, припиненими.

В подані заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив суд забезпечити вказаний позов шляхом заборони відповідачу нарахування та списання відсотків за кредитом з картки позивача «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 , емітованої відповідачем, починаючи з дати подання позову до суду до дати прийняття рішення по суті; зобов`язання відповідача перерахувати позивачеві на картку відповідача «Універсальна Gold» № № НОМЕР_1 , емітованої відповідачем,всю суму відсотків, які відповідач списував з вищезазначеного рахунку, починаючи з дати подання позову до суду до дати прийняття рішення по суті; зобов`язання відповідача розблокувати позивачеві картку позивача «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 , емітованої відповідачем до дати прийняття рішення по суті.

Аналізуючи зміст поданого позивачем позову та його заяви про забезпечення вказаного позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття вказаних заходів забезпечення позову, так як, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 фактично до вирішення спору по суті його позовних вимог про припинення договірних зобов`язань, які існують між ним та відповідачем за договором № SAMDN8032 від 03.02.2014 року, просить суд припинити виконання договірних зобов`язань в частині нарахування відсотків, роблокувати його картку«Універсальна Gold» № НОМЕР_1 , емітованої відповідачем.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання договірного зобов`язання таким, що припинено, а у разі задоволення позову рішення суду полягатиме в констатації факту припинення договірних зобовязань. Таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду заяви про забезпечення позову судом першої інстанції не враховано, що на картці, яка заблокована відповідачем, знаходяться кошти позивача, сума яких перевищує встановлений кредитний ліміт та фактично дії відповідача необгрунтовано обмежують можливість позивача користуватись коштами, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що при вирішення процесуального питання про забезпечення позову, суд не перевіряє доводи учасників справи що стосуються розгляду справи по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що, постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції обмежився лише формулюванням про недоведеність заявником обставин,вказаних у заяві, але не достатнім чином виклав у мотивувальній частині обставини, на які звертав увагу заявник, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції було надано оцінку наявним в матеріалах справи доказам та доводам заяви про забезпечення позову, вірно застосовано норми процесуального права, які регулюють вирішення судом питання вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2023 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 липня 2023 року.

Головуючий: Судді: