Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 707/338/18
Номер провадження 6/711/104/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді: Казидуб О.Г.

при секретарі: Зайцевій О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся генеральний директор ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Ревунов Роман з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, мотивуючи її тим, що 09 серпня 2019 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 707/338/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЦФР» суму боргу за кредитним договором від 25 грудня 2014 року № 841658056 в сумі 314795 грн. 89 коп. та судовий збір в розмірі 4721 грн. 85 коп.

13 листопада 2019 року постановою Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ТОВ «ФК «ЦФР» адвоката Горобець Ірини Володимирівни залишено без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2019 року у справі залишено без змін.

Отже, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2019 року у справі № 707/338/18 набрало законної сили 13 листопада 2019 року.

22 грудня 2020 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист № 707/338/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЦФР» суми боргу за кредитним договором від 25 грудня 2014 року № 841658056 в сумі 314795 грн.89коп.

У Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича на примусовому виконання перебуває виконавче провадження № 69720765 з примусового виконання виконавчого листа № 707/338/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь «ФК «ЦФР» суми боргу за кредитним договором від 25 грудня 2014 року № 841658056 в сумі 314795 грн. 89 коп.

Згідно інформації, що міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що станом на день подання даної заяви до суду, стан виконавчого провадження № 69720765 - відкрито.

27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 202230127, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 841658056 від 25 грудня 2014 року, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно з п.п. 1.1. Договору відступлення прав вимоги на умовах, встановлених цим Договором, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за Кредитними договорами та/або заставодавців за Договорами застави, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками (Портфель заборгованості).

Відповідно до п. 1.2. Договору відступлення прав вимоги внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТВ «ФК «ЦФР» у Кредитних договорах та заставодержателя за Договорами застави, що входить до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими Кредитними договорами та заставодержателя за Договорами застави, включаючи право вимагати від боржників та/або заставодавців належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за Кредитними договорами та Договорами застави.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 841658056 від 25 грудня 2014 року, в сумі 772714 грн. 29 коп.

Вказує, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання права грошової вимоги здійснювались безпосередньо ТОВ «ФК «ЦФР» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.

Також, наголошують, що наявність різниці між сумами відступленої грошової вимоги і стягненої за рішенням суду не є підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, оскільки, сам по собі факт укладення договору відступлення прав вимоги не створює безумовного обов`язку сплатити борг саме в такому розмірі, який зазначено в договорі. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.

Згідно п. 6.2.3. Договору відступлення прав вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовної заборгованості.

При цьому, з урахуванням вимог законодавства України, у день переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, тобто, у день укладення даного Договору сторони зобов`язуються укласти (з нотаріальним посвідченням) Договір відступлення прав за нотаріально посвідченими Договорами застави (щодо відступлення Права вимоги за Договорами застави, які не є нотаріально посвідченими, окремі договори між сторонами не укладаються, таке відступлення повністю врегульовується і підтверджується цим Договором).

Цей договір, а також договір відступлення прав за нотаріально посвідченими Договорами застави є підтвердженням фактичної передачі ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права вимоги щодо Портфеля заборгованостей у повному обсязі відповідно до умов цього договору.

Пунктом 6.2.4. Договору відступлення прав вимоги передбачено, що відступлення Права вимоги за цим Договором здійснюється без згоди боржників та заставодавців.

Відповідно до п. 6.3. Договору відступлення прав вимоги з моменту переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав вимоги, відповідно до умов п. 6.2.3 цього Договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у Кредитних договорах та Договорах застави, що входять до Портфеля заборгованостей та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) ТОВ «ФК «ЦФР» за цими Кредитними договорами. Разом з правами Вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам/заставодавцям щодо заборгованості, право на зверненя до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержить від боржників/заставодавців на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника.

Вказують, що станом на день подання даної заяви до суду, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 707/338/18 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТВ «ФК «ЦФР», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЄАПБ», залишається не виконаним, ОСОБА_1 не погашає заборгованість та ухиляється від самостійного виконання даного рішення.

Просить замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 707/338/18, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, щодо стягнення з ОСОБА_1 на корить Товариства з обмеженню відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заборгованості за кредитним договором № 841658056 від 25 грудня 2014 року, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

19 травня 2023 року через канцелярію суду адвокат Гармаш Неля Миколаївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надала письмові пояснення, в яких просить в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити в повному обсязі та стягнути з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. 00коп.

31 травня 2023 року через канцелярію суду адвокат Гармаш Неля Миколаївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надала заяву про доручення підтверджуючих документів про понесені боржником витрат на правничу допомогу.

31 травня 2023 року генеральний директор ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Ревунов Роман надав заперечення на письмові пояснення, в яких просив заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволити в повному обсязі.

20 липня 2023 року через канцелярію суду адвокат Гармаш Неля Миколаївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надала додаткові письмові пояснення, в яких в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити в повному обсязі та стягнути з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. 00коп.

Представник заявника - ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився, зазначивши в самій заяві, що просять судові засідання з розгляду даної заяви проводити за відсутності представника заявника.

Адвокат Гармаш Н.М., яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 в судове засідання надала заяву, в якій просить проводити судове засідання за її відсутності.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені за допомогою направлення рекомендованого повідомлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Частинами 1, 2 ст. 55 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч.ч. 1, 2 ст.442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно із ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша та друга статті 15 Закону про виконавче провадження).

Положенням ч. 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено ст. 11 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що на підтвердження факту набуття відповідних прав ТОВ «ФК «ЄАПБ» було подано копію Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Висновок щодо розмежування договорів відступлення права вимоги (цесії) та договорів факторингу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16, в якій Суд зазначив, що під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.

Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Також розмежування розглядуваних договорів здійснюється за їх формою: правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (стаття 513 ЦК України). Оскільки факторинг визначено пунктом 3 частини першої статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

При цьому Суд резюмував, що факторинг є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Разом з цим, як зазначено у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги.

На підставі договору факторингу фінансування завжди відбувається під відступлення права грошової вимоги, тобто спочатку фактор передає грошові кошти, після чого клієнт відступає йому своє право грошової вимоги (частина перша статті 1077 Цивільного кодексу України). За договором факторингу фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (частина перша статті 1084 Цивільного кодексу України).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов Договору про відступлення права вимоги за кредитним договором від 27 січня 2023 року, а саме, відповідно до п. 2 Договору, оплата права грошової вимоги (без ПДВ) - ціна придбання Новим Кредитором у Кредитора права грошової вимоги за Кредитним договором по конкретному Боржнику, яка вказана в Реєстрі Боржників (Додаток № 1).

Також, відповідно до п. 7.1. Договору, за придбання (відступлення) Права вимоги, Новий кредитор сплачує Кредиторові суму коштів, яка складає 10478984,34 грн. без ПДВ. При цьому оплата Прав вимоги, які підлягають відступлення згідно цього Договору, до кожного окремого боржника, визначається згідно Додатку № 1 до даного Договору.

Так, заявником надано Додаток № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року - Реєстр боржників за кредитними договорами, укладеними Позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР», по яким відкриті судові провадження до Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року, з якого неможливо встановити за якою саме ціною був придбаний Новим Кредитором у Кредитора права грошової вимоги за Кредитним договором боржника ОСОБА_1 .

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

А тому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення оплати за Договором відступлення на час або після його укладення саме грошової вимоги за Кредитним договором до боржника ОСОБА_1 .

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну сторони виконавчого провадження.

Відносно стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.00 коп. суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частинирішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою-шостоюстатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України).

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

В судовому засіданні встановлено, що в прохальній частині письмових пояснень адвоката Гармаш Н. М., яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , поданих через канцелярію суду 29 березня 2023 року, зазначено, що просить стягнути з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн.00коп.

На підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, до суду надано:

Ордер на надання правничої допомоги адвоката Гармаш Н.М. Серії СА № 1036855 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органк (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 09 від 01 вересня 2022 року у Придніпровському районному суді м. Черкаси.

Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК № 001383 Гармаш Н.М.

Договір № 09 про надання правової допомоги від 01 вересня 2022 року, укладеного між адвокатом Гармаш Н.М. та Кузьменко І.А.

Відповідно до п. 1.1. Договору, клієнт доручає, а виконавець приймає на себе доручення з надання клієнту правової допомоги на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 4.1. Договору, надання адвокатом правової допомоги клієнту здійснюється на платній основі. При умові, якщо правова допомога надається клієнту на платній основі, то клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар, розмір якого обумовлений в додатку № 1 до цього договору.

Додаткову угоду № 4 до Договору № 09 про надання правничої допомоги від 01 вересня 2022 року від 10 травня 2023 року, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 1 Угоди, дана Додаткова угода визначає порядок надання правничої допомоги та оплати юридичних послуг (гонорар) виконавця за надання правової допомоги.

Відповідно до п. 2 Угоди, вартість послуг становить 1000 грн.00 коп. за годину роботи за ведення справи 707/338/18 від 08.05.2023 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 3 Угоди, оплата за надання правової допомоги здійснюється протягом 3 днів з дня отримання відповідного рахунку за надання правничої допомоги наступним чином: 1000 грн. 00 коп. за складання процесуальних документів (відзиву, заперечення, адвокатських запитів, додаткових письмових пояснень) після ознайомлення з матеріалами справи та 500 грн. 00 коп. за кожне судове засідання за один день до такого засідання.

Акт приймання-передачі виконаних робіт до Договору про надання правничої допомоги № 09 від 01 вересня 2022 року та Додаткової угоди № 4 до вказаного Договору від 19 травня 2023 року.

Відповідно до п. 1 Акту, виконавцем була своєчасно та якісно надана правова допомога клієнту на ведення справи № 707/338/18 про заміну сторони виконавчого провадження в Придніпровському районному суді м. Черкаси.

Відповідно до п. 2, вартість наданої правової допомоги склала 1500грн. 00 коп.

Розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу згідно Договору про надання правничої допомоги № 09 від 01 вересня 2022 року та Додатку № 4 до вказаного договору (Клієнт - ОСОБА_1 справа № 707/338/18).

Платіжну інструкцію № @2PL877088 від 19 травня 2023 року про сплату 1500 грн.00коп. Отримувач - Гармаш Н.М. ФОП, призначення платежу: згідно договору про надання правничої допомоги № 9 від 01.09.2022, Кузьменко І.А.

У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат.

Враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення заявником витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про задоволення заяви та стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 247, 258-261, 353-354, 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту - залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.00 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів. Апеляційна скарга подається безпосереднього до апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 26 липня 2023 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб