ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 683/948/22

Провадження № 22-ц/4820/41/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю прокурора Веселовської О.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №683/948/22 за позовом першого заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Полісся» про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 червня 2022 року (суддя Луговий О.М.).

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У квітні 2022 року перший заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначив, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.06.2019 №22-4244-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів (на території) Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (кадастровий номер :05:002:0125) та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства.

На підставі зазначеного наказу, державним реєстратором Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Гаврилюк М.М. 16.07.2019 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку. В подальшому ОСОБА_1 на підставі договору оренди №б/н від 25.07.2019 передав в оренду ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» строком на 10 років земельну ділянку, кадастровий номер :05:002:0125, площею 2 га. Вважає, що вказаний вище наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області підлягає визнанню недійсним, а спірна земельна ділянка має бути витребувана у ОСОБА_1 та ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» на користь територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області.

При цьому, зазначає, що в результаті вивчення відомостей з Державного реєстру речових прав було встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 01.04.2019 №22-2237-СГ отримав у приватну власність (право власності зареєстровано 17.04.2019) земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :06:004:0077, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Отже, ОСОБА_1 на час отримання земельної ділянки, площею 2 га, кадастровий номер :05:002:0125 (наказ від 05.06.2019 №22-4244-СГ), уже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачi земельних ділянок для даного виду використання (наказ від 01.04.2019 року №22-2237-CГ).

Таким чином, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України, ОСОБА_1 при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області не вказав, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної дiлянки для ведення особистого селянського господарства. Вважає, що земельна ділянка, площею 2 га, кадастровий номер :05:002:0125, що знаходиться за межами населених пунктів (на території) Старокостянтинівської мiської ради Хмельницького району Хмельницької області, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності, внаслідок незаконного повторного використання (вдруге) ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання.

Звертаючись до суду з позовом, прокурор просив визнати недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.06.2019 №22-4244-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер :05:002:0125, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів (на території) колишньої Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та витребувати у ОСОБА_1 та ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» на користь територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер :05:002:0125, вартістю 144000 гривень.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 червня 2022 року позов задоволено. Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.06.2019 №22-4244-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер :05:002:0125, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів (на території) колишньої Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Витребувано у ОСОБА_1 та ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» на користь територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер :05:002:0125. Стягнуто з ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір у розмірі 1654 грн з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вважає, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Вказує, що суд помилково зазначив, що ОСОБА_1 на час отримання земельної ділянки, кадастровий номер :05:002:0125 вже використав своє право на безоплатну приватизацію, оскільки ОСОБА_1 не подавав заяви до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про виділення йому земельної ділянки, кадастровий номер :06:004:0077, та не отримував жодних документів на вказану земельну ділянку. Апелянт зазначає, що на час отримання земельної ділянки, кадастровий номер :05:002:0125, ОСОБА_1 не використав своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки. У власності ОСОБА_1 перебуває тільки одна земельна ділянка, кадастровий номер :05:002:0125. Крім того, апелянт не погоджується з рішенням суду в частині стягнення судового збору, оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

Перший заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а вимоги викладені в ній такими, що не відповідають чинному законодавству. Посилається на те, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області зазначає, що управління при розгляді заяв ОСОБА_1 діяло відповідно до норм чинного земельного законодавства, оскільки в даних клопотаннях ним повідомлялось, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористався.

В судовому засіданні прокурор Веселовська О.П. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 і пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-4244-СГ від 05.06.2019, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 2,0 га, кадастровий номер :05:002:0125, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, відповідач вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, а отже скористався своїм правом, передбаченим статтею 116 ЗК України повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку. Тому наявні підстави для визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-4244-СГ від 05.06.2019 та витребування земельної ділянки на користь територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 01 квітня 2019 року №22-2237-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою та передано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер :06:004:0077, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (а.с. 21).

17.04.2019 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 01 квітня 2019 року №22-2237-СГ здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку (а.с. 13).

10.06.2019 ОСОБА_1 відчужив належну йому земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер :06:004:0077, на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.2019 №445 (а.с. 12 на звороті).

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 2 га, кадастровий номер :05:002:0125, що знаходяться за межами населених пунктів Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, та передачі її у власність (а.с. 20).

Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05 червня 2019 року №22-4244-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_1 , земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер :05:002:0125, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (а.с. 19).

Право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :05:002:0125, зареєстровано відповідачем ОСОБА_1 16.07.2019, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №283788804 від 09.11.2021 (а.с. 9-11).

На підставі договору оренди землі від 25 липня 2019 року б/н за ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» 05.08.2019 зареєстровано право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :05:002:0125, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №283788877 від 09.11.2021 (а.с. 14-15).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Згідно із частинами першою - четвертою статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ефективним способом захисту права власності (речового права) вважається вимога про витребування земельної ділянки з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України. На цьому, зокрема, наголошено у пункті 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21).

У пункті 72 постанови від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника, включаючи право володіння.

У той же час для витребування нерухомого майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 34), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 74).

Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

У даній справі, задоволення позовних вимог про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від №22-4244-СГ від 05.06.2019 не призведе до поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування або розпорядження спірною земельною ділянкою, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів судового захисту.

З огляду на викладене, обрання прокурором неефективного способу захисту прав в частині визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-4244-СГ від 05.06.2019 є самостійною підставою для відмови у позові в цій частині.

Виходячи з обставин справи, належним способом захисту прав позивача є вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння, якщо позивач був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, які і були заявлені разом з даними позовними вимогами.

За таких обставин, рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-4244-СГ від 05.06.2019 підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Відповідно до статті 387 ЦК України, лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною 1 статті 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як правова підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Нормами глави 29 ЦК України передбачені такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Засади захисту права власності, зокрема, передбачають право на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України) та від добросовісного набувача (стаття 388 ЦК України).

У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Отже, підставою для застосування механізму, передбаченого статтею 388 ЦК України, є встановлення судом можливості витребувати майно у набувача, незалежно від заперечення про те, що він є добросовісним. Такою умовою є, поряд з іншим, доведення факту вибуття майна з володіння власника чи володіння особи, якій він передав майно, поза їхньої волі.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №911/3680/17, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 на час видачі Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу №22-4244-СГ від 05.06.2019, яким йому передано у власність земельну ділянку, площею 2,0 га, кадастровий номер :05:002:0125, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 01.04.2019 №22-2237-СГ та отримав у власність земельну ділянку, площею 2,00 га, кадастровий номер :06:004:0077.

Таким чином, ОСОБА_1 двічі скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки, передбаченим ст. 116 ЗК України, що є порушенням визначеного земельним законодавством порядку.

Право власності відповідача на земельну ділянку, кадастровий номер :05:002:0125, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 16.07.2019. В подальшому на підставі договору оренди від 25.07.2019 б/н ОСОБА_1 надав спірну земельну ділянку в оренду ТОВ «Мрія Фармінг Полісся».

Таким чином, за вказаних обставин спірна ділянка, кадастровий номер :05:002:0125, вибула з володіння власника територіальної громади не з її волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Отже, при здійсненні функцій із розпорядження землями, зокрема здійснюючи розгляд заяви ОСОБА_1 про передачу спірної земельної ділянки у власність, посадові особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, перевіривши її та встановивши вже реалізоване право ОСОБА_1 на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, відповідно до вимог ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, мали не допустити зазначених порушень, відмовити у погодженні та затвердженні відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не відповідає положенням закону, відмовити йому у передачі спірної земельної ділянки у власність. Порушення вказаним державним органом, уповноваженим на здійснення відчуження спірної земельної ділянки вимог закону і стало підставою для звернення прокурора до суду в інтересах держави з цим позовом.

В силу ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Отже, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. І для такого витребування оспорювання ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту прав власника.

Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна, державного акту на право власності не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування,без пред`явлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване.

Рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що земельна ділянка вибула з державної власності поза волею власника, оскільки наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, який став підставою для вилучення зазначеної земельної ділянки із державної власності, прийнятий з порушенням вимог ст.ст. 116, 121 ЗК України, тому спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_1 та ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» на підставі положень статті 388 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про витребування земельної ділянки ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Витребування спірної земельної ділянки з володіння відповідача відповідає критерію законності: воно здійснюється на підставі норми статті 388 ЦК України у зв`язку з порушенням органом виконавчої влади низки вимог ЗК України, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не подавав заяви до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про виділення йому земельної ділянки, кадастровий номер :06:004:0077, та не отримував жодних документів на вказану земельну ділянку, право власності припинено 10.06.2019. Оскільки відповідач ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин не надавав, а припинення права власності ОСОБА_1 10.06.2019 на земельну ділянку, кадастровий номер :06:004:0077, пов`язане з відчуженням ним цієї земельної ділянки на користь на користь ОСОБА_3 , відповідна інформація щодо цього відображена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду в цій частині рішення і впливали на їх законність.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ч.ч. 1, 2, 6 статті 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» на користь Хмельницької обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір 1240 грн 50 коп. (4962 (сплачена сума судового збору) :2 =2481 (1/2 частина задоволеної вимоги немайнового характеру):2=1240,50) та враховуючи те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи та звільнений від сплати судового збору, сплачений Хмельницькою обласною прокуратурою при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 1240 грн 50 коп. (згідно платіжного доручення №472 від 04.04.2022) слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. Також, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги та відмовою в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним наказу Головного управління ДГК у Хмельницькій області №22-4244-СГ від 05.06.2019 з Хмельницької обласної прокуратури на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3721 грн 50 коп. (2481*150%).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 червня 2022 року в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним наказу Головного управління ДГК у Хмельницькій області №22-4244-СГ від 05.06.2019 та в частині вирішення питання про розподіл судового збору скасувати та ухвалити в цих частинах нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Стягнути з ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» на користь Хмельницької обласної прокуратури 1240 грн 50 коп. судового збору.

Компенсувати Хмельницькій обласній прокуратурі судовий збір в розмірі 1240 грн 50 коп. (сплачений згідно платіжного доручення №472 від 04.04.2022) в порядку, встановленому КМУ.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Хмельницької обласної прокуратури на користь держави 3721 грн 50 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 липня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай