Справа № 211/603/23
Провадження № 2/211/1121/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дати звернення до суду і до закінчення сином навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого у них народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син досяг повноліття, однак з 01.09.2022 року навчається у Варшаві в УНЗ`Школа «Материнка» у 11 класі в 2022/2023 навчальному році. Відповідно до Довідок від 14.12.2022 виданих Варшавським центром підтримки сім`ї», вона з сином перебувають у закладі довгострокового перебування за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться у віданні Варшавського центру допомоги сім`ї.

Позивачка самостійно, без підтримки з боку відповідача, не може утримувати сина, а тому вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою від 02.03.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11.07.2023 року від представника відповідача адвоката Щербатюк В.А. до суду надійшов відзив, згідно прохальної частини якого відповідач позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання повнолітньої сина, яка продовжує навчання у розмірі 1/8 частини від доходу відповідача. В обгрунтування відзиву вказує, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 від якого мають дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина є неповнолітньою. Крім того, дружина відповідача працевлаштована, та у зв`язку з військовим станом знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати. Таким чином, на повному утриманні відповідача знаходиться вся сім`я. За таких обставин у відповідача відсутня можливість утримувати повнолітню дитину.

Аналізуючи подані документи позивачем (позов подано 26.01.2023 року) та термін навчання повнолітньої дитини до 30.06.23 року , вважає , що саме такий період може розглядатися як такий щодо права на утримання. Щодо розміру аліментів, виходячи з тих мотивів, що обов`язки батьків по утриманню дітей рівні та позивачка є працездатною особою та має можливість виконувати обов`язок по утриманню, тому утримання нашої з нею дитини повинно забезпечуватися обома батьками.

Таким чином, щоб забезпечити рівність по утриманню між всіма особами, що знаходяться на утриманні, частка кожного буде складати лише 1/8 частину від заробітної плати (доходу).

Крім того, просила також зменшити витрати на правову допомогу.

12.07.2023 представником позивача до суду було надано відповідь на відзив. Просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання свого сина ОСОБА_3 в розмірі частини всіх його доходів щомісячно. Позивачу відомо, що відповідач є військовослужбовцем, та має стабільний дохід. Крім того, ОСОБА_6 планує продовжити навчання у Варшавському університеті та просила стягнути аліменти до досягнення 23 років посилаючись на постанову ВС від 31 серпня 2022 у справі № 404/8076/17.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження, виданим 14.02.2005 Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 103, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 . Його батьками є: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 ( а.с. 4).

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_7 10.11.2013 уклала шлюб із ОСОБА_8 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_9 » ( а.с. 5).

Відповідно до Довідки від 14 грудня 2022 року, рущак ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається ( тимчасово) з 01.09.2022 в УНЗ «Школа «Материнка» у Варшаві» у 11 класі в 2022/2023 навчальному році ( а.с. 8).

Відповідно до Довідок від 14.12.2022 року, виданих Варшавським центром підтримки сім`ї, позивач та її син ОСОБА_10 перебувають у закладі довгострокового перебування за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться у віданні Варшавського центру допомоги сім`ї ( а.с. 10).

Суд, після встановлення фактичних обставин, дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо обов`язків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Як слідує з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання за будь-якою із форм;3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). На цьому також акцентована увага в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та Верховним Судом у постанові від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Верховний Суд в постанові від 13 квітня 2021 року по справі № 308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання,вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст.76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні спору, суд враховує, що ОСОБА_11 , є повнолітнім, навчається в 11 класі, що унеможливлює його трудову діяльність поза часом навчання, і те, що батьки мають змогу утримувати його в період навчання, оскільки обоє є працездатними особами. Предмет спірних правовідносин направлений в першу чергу на забезпечення інтересів повнолітнього сина, який продовжує навчання, так як обов`язок по його утриманню покладається на обох батьків. Відомості про наявність у нього інших джерел доходів відсутні.

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , від якого мають спільну неповнолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 41,42). Дружина відповідача ОСОБА_4 працює у ФОП ОСОБА_12 з 01.06.2021 року. З 01.03.2022 по теперішній час знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати ( а.с. 40).

Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З аналізу вказаної матеріальної норми слідує, що законом не встановлено мінімальної межі визначення судом аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи без визначення мінімальної межі.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, є необґрунтованим та свідченням неоднозначного розуміння приписів ч. 2 ст. 182 СК України, яка не регулює виниклі між сторонами правовідносини та застосовується виключно у випадку стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття в наказному чи позовному провадженні.

Однак, враховуючи встановлені судом обставини, можливість надання матеріальної допомоги відповідачем його повнолітньому сину ОСОБА_13 , який продовжує навчання та потребує такої допомоги з боку обох батьків, дотримуючись визначеного принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, та те, що відповідач має на утримання малолітню доньку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 із стягненням з відповідача аліментів на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_14 , який продовжує навчання в розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 26 січня 2023 року по 30.06.2023 року, за умови продовження навчання ОСОБА_3 , але не більше, ніж досягнення нею віку 23 років. На переконання суду, стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме потребам ОСОБА_14 у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу, засадам розумності, справедливості та співмірності.

Будь-яких інших доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Суд також приймає до уваги заперечення представника відповідача, щодо періоду стягнення аліментів, та критично відноситься до посилання представника позивача на постанову Верховного суду від 31 серпня 2022 року у справі № 404/8076/17, оскільки в постанові мова йде щодо скарги на дії державного виконавця.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,тому відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

В позовній заяві позивач просив стягнути 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з договором про надання правничої ( правової ) допомоги № 16/01/2023-Ю від 16.01.2023, розрахункової квитанції від 23.01.2023 сторонами узгоджено кількість часу витраченого Адвокатом Вовк М.В. під час надання правової допомоги за договором та вартість наданих послуг склала 5000,00 грн.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт1частини 2статті 137ЦПК України).

Відповідачем направлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, розмір яких вважають необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами щодо їх оплати позивачем.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У зв`язку з наведеним, суд може обмежити розмір судових витрат на професійну (правничу) допомогу з огляду на розумну необхідність таких судових витрат для конкретної справи.

З урахуванням вище викладеного, за наявності клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, частково визнання позовних вимог, а також враховуючи конкретні обставини справи, яка є справою незначної складності; вимоги, з якими заявник звернувся до суду; усталену практику з розгляду таких спорів; враховуючи співмірність позовних вимог, та вартість послуг адвоката у справі, визначених в розмірі 5000,00 грн., необхідність таких витрат для даної справи, суд вважає, що вартість послуг адвоката є завищеною та підлягає зменшенню до суми 3000 грн.

В стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу представнику позивача слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період його навчання, в розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 26 січня 2023 року по 30 червня 2023 року, до закінчення навчання, але не більше, ніж досягнення ним віку 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 витрати на правову допомогу в сумі 3000 ( три тисячі ) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 ( одну тисячу сімдесят три) гривні 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 25 липня 2023.

Суддя: Н. О. Сарат