головуючий у суді І інстанції Волошин В.О.
провадження № 22-ц/824/3549/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року

у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго»; підприємство) звернулося до суду з цим позовом, у якому просив суд:

- стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за надані послуги з центрального опалення спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 13 379 грн 13 коп. та постачання гарячої води 14 019 грн 19 коп.;

- стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за надані послуги з центрального опалення спожиті з 01 травня 2018 року - 12 738 грн 28 коп. та постачання гарячої води - 11 980 грн 81 коп.;

- стягнути з відповідача на свою користь витрати з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн та судовий збір 2270 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підприємство є обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності.

Відповідач є особою, яка зареєстрована і проживає в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води.

Однак в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилась вищезазначена сума заборгованості, яку в добровільному порядку відповідач не погасила, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року позов КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: заборгованість за надані послуги з центрального опалення спожиті з 01 травня 2018 року - 4 246 грн 09 коп.; постачання гарячої води за спожиті з 01 травня 2018 року - 3 993 грн 60 коп.; судовий збір у розмірі 2 270 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості пропорційно до її частки у праві спільної часткової власності в квартирі, а також вважав, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги, спожиті до 01 травня 2018 року, оскільки позивачем не надано розрахунку сум заборгованості, і відповідний період її нарахування, що позбавляє суд перевірити його правильність. Вимоги про стягнення стягнути з відповідача на свою користь витрати з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн вважав безпідставними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, КП «Київтеплоенерго» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за надані послуги, спожиті до 01 травня 2018 року та витрат з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на підтвердження наявності заборгованості за надані послуги, спожиті до 01 травня 2018 року до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості та додаток № 1 і № 2 до договору цесії № 602-18. Таким чином, суд позбавив позивача права вимоги за вказаним договором цесії. Крім того, вважає, що оскільки відповідач зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 з травня 2003 року, що встановлено рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року.

За таких обставин вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідач, у визначений ухвалою суду строк, не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК Українивизначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року не оскаржується у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованості за надані послуги з центрального опалення, спожиті з 01 травня 2018 року - 4 246 грн 09 коп.; постачання гарячої води за спожиті з 01 травня 2018 року - 3 993 грн 60 коп.; та судового збору у розмірі 2 270 грн, тому предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення лише у частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за надані послуги, спожиті до 01 травня 2018 року та витрат з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрована і проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно з договором купівлі - продажу квартири від 29 травня 2003 року, відповідачу на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина цієї квартири, решта 2/3 частини квартири належить її доньці - ОСОБА_2 .

В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, відповідно до якого з 01 травня 2018 року станом на 01 квітня 2021 року відповідач має заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 24 719 грн 09 коп., яка складається із заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 12 738 грн 28 коп. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 11 980 грн 81 коп.

Судом встановлено, що квартира у якій зареєстрована відповідач, під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Встановивши, що неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати наданих послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води призвело до виникнення заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 12 738 грн 28 коп. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 11 980 грн 81 коп. відповідно, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги у цій частині пропорційно частці відповідача у вказаній квартирі. Рішення суду не оскаржується в цій частині в апеляційному порядку.

З 01 травня 2018 року ПАТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання, про що було повідомлено на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та у газеті «Хрещатик» від 04 травня 2018 року № 48 (5099) про припинення дії пропозиції (публічної оферти) мешканцям житлових будинків м. Києва щодо укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню.

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держави адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води.

КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» (кредитор) та КП «Київтеплоенерго» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців (далі - споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктом 1.2 договору про відступлення права вимоги (цесії) перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цих договором, зазначається в додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до додатку № 1 та додатку № 2 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18 позивач набув право вимоги на стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13 379 грн 13 коп., та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14 019 грн 19 коп. (а.с.6,7).

Звертаючись до суду із позовом, КП «Київтеплоенерго» вказувало, що у відповідача наявна заборгованість, зокрема, за спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 13 379 грн 13 коп. та постачання гарячої води 14 019 грн 19 коп.

Ухвалюючи рішення про відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача, яка виникла до 01 травня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження наявності такої заборгованості.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила № 630).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Частиною другою статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до пункту 8 Правил № 630 послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з частиною другою статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями частини другої статті 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з пунктом 17 Правил № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Пунктом 20 Правил № 630 встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил № 630 визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання:з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Згідно з пунктом 22 Правил № 630, у разі встановлення засобів обліку води у квартирі (будинку садибного типу) їх показання розподіляються пропорційно кількості мешканців квартири (будинку садибного типу). Пільги споживачам з оплати послуг надаються на частку, отриману після такого розподілу, за фактичними витратами в межах соціальних нормативів, визначених законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підтвердження заборгованості за спожиті відповідачем до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води, КП «Київтеплоенерго» надало до суду першої інстанції копію договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», за умовами якого останнє прийняло право вимоги до відповідача щодо виконання зобов`язань з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води, та додаток № 2 до цього договору, згідно з яким відступлено право вимоги відносно відповідача за послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість у розмірі 27 398 грн 32 коп.

Вказаним договором підтверджується перехід права вимоги від одного кредитора до іншого, проте вказаний договір не звільняє від обов`язку кредитора доведення обставин наявності непогашеної заборгованості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Отже, вина відповідача у зобов`язальних правовідносинах презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини, тобто не доведе належними та допустимими доказами сплату отриманих послуг або не доведе іншого розміру заборгованості.

Разом з цим, відповідач, будучи повідомленим про судовий розгляд у порядку, визначеному ЦПК України, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду будь-яких документів у підтвердження оплати отриманих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення квартири та гарячого водопостачання не надав.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем надані суду документи, які підтверджують набуття права вимоги до відповідача на загальну суму 27 398 грн 32 коп., які не були спростовані відповідачем, а відтак суд першої інстанції не мав правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, враховуючи, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги про стягнення заборгованості з 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення пропорційно частці відповідача у вказаній квартирі, а позивачем рішення суду в цій частині не оскаржується в апеляційному порядку, то апеляційний суд вважає, що позивач погодився з таким розрахунком заборгованості.

З огляду на встановлене, апеляційний суд вбачає підстави для задоволення вимог КП «Київтеплоенерго» пропорційно частці відповідача у праві власності на квартиру, а саме: про стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4 459 грн 71 коп. (13 379 грн 13 коп.*1/3), та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 673 грн 06 коп. (14 019 грн 19 коп.*1/3), всього у розмірі 9 132 грн 77 коп. В іншій частині - відмовити.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн, оскільки позивачем не доведено, що такі витрати були вимушеними, а тому, не можуть розглядатися як збитки.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктами 1, 3 частини 1 статті 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в оскаржувальній частині скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно із частиною 4 статті 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 52 117 грн 41 коп.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з відповідача заборгованість у загальному розмірі 8 239 грн 69 коп., тобто позов задоволено на 15,8 %.

Позивачем оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості до 01 травня 2018 року у розмірі 27 398 грн 32 коп. (52,57 % ціни позову), тому позивачу необхідно було сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 790 грн (2 270 грн*52,57% (за вимоги майнового характеру у задоволенні яких відмовлено) *150 % = 1 790 грн).

Позивач сплатив 3 405 грн судового збору за подання апеляційної скарги, що підтверджує копія платіжного доручення від 23 листопада 2022 року № 773657. Указана сума на 1 615 грн перевищує необхідний розмір.

Враховуючи висновок апеляційного суду про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову (враховуючи розмір задоволених позовних вимог 33 %), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 749 грн 10 коп. (33 % х 2270 грн. : 100% = 1 193 грн 34 коп.) та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 590 грн 70 коп. (33 % х 1 790 грн: 100%).

З огляду на те, що позивач переплатив 1 615 грн за подання його апеляційної скарги, він має право на повернення з Державного бюджету України 1 615 грн судового збору.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (пункт 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Позивач таке клопотання не заявив, тому питання про повернення йому з Державного бюджету України 1 615грн апеляційний суд у цій постанові не вирішує.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року в частині відмови у стягненні 27 398 грн 32 коп. скасувати з ухваленням нового судового рішення в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4 459 грн 71 коп. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 673 грн 06 коп.

В іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 749 грн 10 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 590 грн 70 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська