ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1531/22 Номер провадження 22-ц/814/3160/23Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т.О. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Прядкіної О.В., Чумак О.В.,

секретаря Чемерис А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Жага Едуарда Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2023 року за позовом Сенчанської сільської ради до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року Сенчанська сільська рада звернулась до суду із вказаним позовом. Вказувала, що 16 квітня 2019 року був укладений договір оренди землі між Сенчанською сільською радою та гр. ОСОБА_1 , відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування терміном на 7 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель запасу на території Сенчанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, із кадастровим номером земельної ділянки :04:001:0001, площею 20,0025 га, вид земельних угідь сіножаті. За умовами договору орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку з дотриманням режиму природоохоронного використання земель та не приводити зміну виду угідь земельної ділянки без згоди орендодавця. Однак, орендар, знаючи, що ця земельна ділянка сінокоси, порушив умови договору та здійснив використання земель як ріллю, тобто не за цільовим призначенням з відступленням від проекту землеустрою земельної ділянки.

Як вважає позивач, недоцільне використання земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , порушує права та інтереси Сенчанської територіальної громади в особі Сенчанської сільської ради, а саме порушує вимоги раціонального землекористування, істотно погіршує якість землі та призводить до знищення сіножатей, приведення земельної ділянки у непридатний для використання за призначенням стан, стримує економічний розвиток громади, що є підставою припинення права користування нею.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд розірвати достроково договір оренди землі від 16 квітня 2019 року, зобов1язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку у розпорядження Сенчанської територіальної громади в особі Сенчанської сільської ради та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію права оренди від 22 квітня 2019 року за № 31342019.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2023 року позов Сенчанської сільської ради задоволено.

Розірвано договір оренди землі від 16 квітня 2019 року, укладений між Сенчанською сільською радою Миргородського району Полтавської області та ОСОБА_1 , який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 квітня 2019 року за № 31342019.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0001, площею 20,0025 га нормативною грошовою оцінкою 111135 грн.75 коп., яка знаходиться на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області (за межами населеного пункту с. Хитці) у розпорядження Сенчанської територіальної громади в особі Сенчанської сільської ради Полтавської області.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди від 22 квітня 2019 року за № 31342019 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0001, загальною площею 20,0025 га, розташованої на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що була проведена на підставі договору від 16 квітня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та Сенчанською сільською радою.

Вирішено питання відшкодування судових витрат.

Рішення в апеляційному порядку оскаржує адвокат Жага Е.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , який посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, у задоволенні позову відмовити. Вказує, земельна ділянка на момент її отримання була непродуктивною, а тому для підвищення родючості ґрунтів відповідач переорав частину орендованої земельної ділянки, засіявши сою не з метою збирання урожаю. Зазначає, що умови договору не містять заборони на розорювання.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 27 вересня 2018 року № 6563-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передано Сенчанській сільській об`єднаній територіальній громаді, в особі Сенчанської сільської ради, у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1440,232371 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Лохвицького району та Шевченківської сільської ради Лубенського району, згідно акта приймання-передачі.

Відповідно до акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 27 вересня 2018 року земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0001 яка розташована на земельній ділянці Шеківської сільської ради Лохвицького району, загальна площа 20,0025 га, має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

16 квітня 2019 року по результатам земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності був укладений договір оренди землі між Сенчанською сільською радою та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування терміном на 7 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :04:001:0001, загальна площа 20,0025 га, вид земельних угідь -сіножаті. Право оренди земельної ділянки було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав про реєстрацію права оренди 22.04.2019 року номер запису про інше речове право 31342019 (а.с.12-15).

Відповідно до п.п. 15-17 договору оренди землі, укладеного 16 квітня 2019 року, передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для виробництва сільськогосподарської продукції; умови збереження стану об`єкта оренди: дотримуватись вимог протиерозійної організації території, де розташована земельна ділянка, дотримуватись екологічної безпеки землекористування та при користуванні земельною ділянкою дотримуватись вимог Земельного кодексу України, природоохоронного законодавства та інших законодавчих актів України з питань оренди земельних ділянок.

Пунктом 28 договору передбачено, що орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку з дотриманням режиму природоохоронного використання земель та не приводити зміну виду угідь земельної ділянки без згоди орендодавця.

Пунктом 2 договору визначено, що земельна ділянка передається сіножаті.

Пунктом 16 вказаного договору визначено умови збереження стану об`єкту оренди, а саме: використання земельної ділянки згідно цільового призначення з дотриманням вимог чинного законодавства.

Окрім цього, згідно пункту 25 договору орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, дотримуватись вимог земельного законодавства.

06 листопада 2019 року комісією Сенчанської сільської ради було проведене обстеження даної земельної ділянки і виявлено факт переорювання сіножатей.

13 травня 2020 року Сенчанська сільська рада звернулася до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про проведення перевірки по дотриманню земельного законодавства орендарем.

15 травня 2020 року у відповідь на запит Лубенської місцевої прокуратури про надання відомостей про випадки нецільового використання земельних ділянок, був направлений лист про факт нецільового використання земельної ділянки орендарем ОСОБА_1

19 листопада 2020 року Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Полтавській області була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства під час використання земель державної та комунальної власності відповідно до заходів, передбачених документацією із землеустрою, в межах певного виду користування, щодо земельної ділянки площею 20,0025 га кадастровий номер :04:001:0001. На момент обстеження земельна ділянка сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 20,0025 га- сіножаті, кадастровий номер :04:001:0001 використовувалися шляхом розорення та посіву сільськогосподарської культури, що є порушенням вимог ст.37 Закону України «Про охорону земель» в частині невиконання природоохоронного режиму використання вищезазначеної земельної ділянки. За результатами перевірки складено припис № 982-ДК/0388/пр/03/01/-20 від 19 листопада 2020 року, яким встановлено факт нецільового використання земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0001, а саме: на ній площею 20,005 га проведено посів сільськогосподарських культур.

За результатами перевірки 19 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУПАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 20,0025 га (сіножаті) з кадастровим номером :04:001:0001, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Лохвицького району використовується не за цільовим призначенням.

На момент перевірки виявлено, що на вказаній земельній ділянці проведено обробіток ґрунту механічним способом та виявлено посів сільськогосподарської культури - сої.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив зміну виду цільового використання земельної ділянки, чим порушив умови договору, що є підставою для його розірвання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно із положеннями ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

Статтею 35 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 37 цього ж закону власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо: вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ.

В силу ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (ст. 19 ЗК України).

Відповідно до п.п. 1.2, 1.4 Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 р. № 548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 р. за № 1011/18306 (далі - Класифікація), код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі. КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Частиною 5 ст. 20 ЗК України передбачено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Як визначено ст. 34 ЗК України, громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Системний аналіз положень вищевказаних норм дозволяє дійти висновку, що земельні ділянки, віднесені до однієї і тієї ж категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності тощо, та визначені у Класифікації.

За приписами ч. 5 ст. 20, ст. 34 ЗК України земельна ділянка для сінокосіння може використовуватися лише у межах вказаного виду використання, тобто орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку виключно як сіножать, тобто в межах виду користування, передбаченого умовами договору.

Зазначеного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 22 січня 2020 року по справі № 468/1498/17-ц.

Судами встановлено, що спірна земельна ділянка використовувалася відповідачем як рілля (факт засіювання земельної ділянки соєю у вказаному періоді не заперечується учасниками процесу), тобто без зміни категорії цільового призначення земельної ділянки, однак, з порушенням (зміною) виду її цільового використання в межах однієї категорії.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що ОСОБА_1 використовував орендовану земельну ділянку не за цільовим призначенням, тобто замість сіножаті вирощував на земельній ділянці сою, чим істотно порушив умови договору оренди, а тому суд першої інстнації дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову про дострокове розірвання вказаного договору з поверненням земельної ділянки у розпорядження орендодавця.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржених рішень спростовуються змістом договору оренди, матеріалами справи, які містять докази нецільового використання відповідачем спірної земельної ділянки, що не було належно спростовано останнім.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Жага Едуарда Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: О. В. Прядкіна

О. В. Чумак