Справа 206/4401/23
Провадження 2/206/1199/23
27 грудня 2023 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Кушнірчука Р.О.,
при секретареві Глущенко Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) про визнання права власності в порядку спадкування,
18 вересня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 , яка обґрунтована тим, що 27 червня 1995 року ОСОБА_3 складено заповіт на її ім`я на спадкування всього належного майна, де б воно не було та з чого б воно не складалось, а також житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться у АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. 23 вересня 1998 року Восьмою ДДНК заведено спадкову справу № 508/98 до майна померлої ОСОБА_3 . За своє життя спадкодавець мала зареєстровану власність, але у зв`язку із змінами в законодавстві України та сучасними вимогами для оформлення права власності на будинок, а в подальшому і земельну ділянку під ним, документів спадкодавець не отримала. 19 червня 2021 року до державного нотаріуса Шостої державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Восьмої державної нотаріальної контори подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з ненаданням документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . З 1998 року до теперішнього часу вона постійно проживає та відкрито користується вказаним домоволодінням. Відповідач також має намір заявити свої права на вказане домоволодіння, але до нотаріуса із заявою не звертався, оскільки відповідних правовстановлюючих документів не має. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок із прибудовами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу було надано строк для виправлення зазначених в ухвалі недоліків.
17 жовтня 2023 року позивачем подано уточнену позовну заяву.
Ухвалою суду від 20 жовтня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року від Восьмої ДДНК Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) та від Шостої ДДНК Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) витребувано належним чином завірену копію спадкової справи ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
29 листопада 2023 року судом від Восьмої ДДНК Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) отримано належним чином завірену копію спадкової справи ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
18 грудня 2023 року позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона зі своєю родиною з 1994 року проживала у будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та доглядала за нею, допомагала з лікуванням, а остання склала на неї заповіт на будинок та померла у 1998 році. ОСОБА_4 , який колись судився із ОСОБА_3 за право власності на будинок вже давно помер, а після нього ніхто даним майном не цікавився. Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 доглядала за будинком та сплачувала всі комунальні послуги. Наразі у будинку проживає син (відповідач) зі своєю родиною, у зв`язку із чим виникла необхідність у оформленні права власності.
В наступне судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5 не з`явилися.
27 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_5 подав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення.
Третя особа участь свого представника в судовому засіданні не забезпечила, 04 грудня 2023 року до суду за підписом завідувача Восьмої ДДНК Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Небосенко О. за вих. № 651/01-16 від 08 листопада 2023 року надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.
Також, в судовому засіданні за клопотанням представника позивача було допитано свідків.
Свідок ОСОБА_6 пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є сусідкою померлої ОСОБА_3 та родини ОСОБА_1 , яка з родиною проживала разом із ОСОБА_3 з 1994 року та доглядала за нею. У 1998 році ОСОБА_3 померла. Позивач ОСОБА_1 займалась її похованням. Після смерті ОСОБА_3 в будинку залишилась проживати ОСОБА_1 разом зі своєю родиною, а на теперішній час там проживає також син ОСОБА_1 зі своєю родиною.
Свідок ОСОБА_7 пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є сусідом родини ОСОБА_1 , яка з родиною проживала разом із ОСОБА_3 з 1994 року та доглядала за нею. Після смерті ОСОБА_3 у будинку залишилась проживати ОСОБА_1 разом зі своєю родиною, який їй заповідала померла ОСОБА_3 .
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, допитавши свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27 червня 1995 року ОСОБА_3 склала заповіт на спадкування ОСОБА_1 всього належного майна, де б воно не було та з чого б воно не складалось, а також житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходяться у АДРЕСА_1 , який посвідчено старшим державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Румянцевою Л.І. та зареєстровано в реєстрі за № 1-1506.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної ради м. Дніпропетровська зроблено запис № 648, видано свідоцтво серії НОМЕР_1 .
Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
18 лютого 2021 року нотаріус звернувся із запитом до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо складу зареєстрованих осіб станом на дату смерті ОСОБА_3 за її останнім місце реєстрації: АДРЕСА_1 , у зв`язку із необхідністю отримання відомостей для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої її спадкоємцю.
22 лютого 2021 року відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації ДМР надано відповідь з якої вбачається, що за вказаною адресою на день смерті ОСОБА_3 інші зареєстровані особи - відсутні.
09 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори в.о. Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонської Т.О. від 09 червня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з ненаданням документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно.
З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 , вбачається, що до складу будинку садибного типу з господарськими спорудами входять, зокрема, житловий будинок площею забудови 30,6 м2, літера А-1, прибудова площею забудови 12,4 м2 - літера а, прибудова площею забудови 11,9 м2 - літера а1, вбиральня - літера Е, душ - літера - Ж, сарай площею забудови 20,2 м2 літера З, розпочате будівництво площею 20,2 м2 - літера И, ворота № 5, хвіртка № 6, огорожа № 7, огорожа № 8, огорожа - № 9, зливна яма, № 10, замощення - 1, замощення - ІІ.
Зі звіту ТОВ «ДЕПАРК ГРУПП» від 12 квітня 2021 року вбачається, що оціночна вартість об`єкта оцінки - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , становить 240 000,00 гривень.
Згідно з ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу)
За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Частиною 2 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За змістом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно з ст. 380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом роз`яснень абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.
Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартиру, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Так, якщо за життя спадкодавець набув права власності на квартиру, житловий будинок, тощо, то спадкоємець також набуває права власності у порядку спадкування.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Верховний Суд України 4 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними».
Верховний Суд України у своїй постанові по справі №6-164цс12 віл 23 січня 2023 року звернув увагу на те, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що померлій ОСОБА_3 належав спірний житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та після її смерті відкрилась спадщина на вказаний будинок.
Позивач ОСОБА_1 має право на спадкування зазначеного спадкового майна на підставі заповіту, складеного ОСОБА_3 27 червня 1995 року. Вказаний заповіт є чинним на момент відкриття спадщини.
Як встановлено судом, вказаний будинок належав ОСОБА_3 на праві власності на підставі рішення народного Самарського району м. Дніпропетровська від 30 травня 1991 року, зареєстрованого КП «ДМБТІ» в 1993 році та записано в реєстрову книгу № 338 за реєстраційним № 17, а тому він входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .
В судовому засіданні також доведено, що позивач разом зі своєю родиною та ОСОБА_3 проживала у вказаному будинку та доглядала за останньою, а після її смерті фактично прийняла спадщину у вигляді вказаного будинку, продовжуючи там проживати та утримувати будинок.
Тобто, позивач ОСОБА_1 фактично отримала у спадщину спірний будинок, однак на теперішній час оформити свої спадкові права позбавлена можливості, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спірний будинок.
Виходячи з вказаних обставин, суд вважає, що на підставі ст. 392 ЦК України, підлягає захисту суб`єктивне документально не підтверджене право власності позивача на нерухоме майно, яке за заповітом належить позивачу, але документального підтвердження зазначеного права власності на яке немає і одержати неможливо, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно, чим створено перешкоди позивачу в оформленні спадкових прав.
Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок площею забудови 30,6 м2, літера А-1, прибудова площею забудови 12,4 м2 - літера а, прибудова площею забудови 11,9 м2 - літера а1, вбиральня - літера Е, душ - літера - Ж, сарай площею забудови 20,2 м2 літера З, розпочате будівництво площею 20,2 м2 - літера И, ворота № 5, хвіртка № 6, огорожа № 7, огорожа № 8, огорожа - № 9, зливна яма, № 10, замощення - 1, замощення - ІІ, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук