КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1055/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мостова Г.І., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Подільського районного суду міста Києва Головчака М.М.,

у цивільній справі №758/13936/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «СК «АРКС» за результатами розгляду якого просила стягнути страхове відшкодування в розмірі 182 129 грн. 60 коп., пеню у розмірі 46 500 грн. 28 коп., інфляційні витрати у розмірі 4 014 грн. 17 коп., три відсотки річних 4 012 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 22 січня 2018 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем MITSUBISHI PAJERO WAGON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 внаслідок якого, останній отримав тілесні ушкодження, що призвели до його смерті. На утриманні померлого ОСОБА_4 перебувало двоє малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року у справі №362/1579/18 встановлено причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ОСОБА_2 ПДР та дорожньо-транспортною пригодою, та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановленням іспитового строку терміном на 1 рік. Вказаний вирок суду набрав законної сили. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застраховано в ПрАТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» (після зміни назви ПрАТ «СК «АРКС») за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AК/5282427. 31 жовтня 2018 року до АТ «СК «АХА Страхування» було подано заяву про страхове відшкодування до якої долучено відповідні документи. Листом № 9359 від 13 листопада 2018 року страховик повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування мотивуючи рішення тим, що винуватцем ДТП було повністю відшкодовано завдану позивачу та її дітям шкоду посилаючись при цьому положення ст.ст. 599, 1166 ЦК України. За результатами розгляду її скарг Нацкофінпослуг складено акт про порушення, вчинені ПрАТ «СК «АХА Страхування» від 15 квітня 2019 року №544/13-4/15, на підставі якого, 14 травня 2019 року винесено розпорядження №852 про застосування заходу впливу. Не погоджуючись із зазначеним розпорядженням, ПрАТ «СК «АХА Страхування» оскаржив їх до суду. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2020 року у справі № 640/12010/19, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року залишена без змін, у задоволенні позову ПрАТ «СК «АХА Страхування» було відмовлено. Із вказаних судових рішень вбачається, зокрема, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» відмовляючи їй у здійсненні страхового відшкодування діяв у супереч вимогам чинного законодавства, а також про те, що воно не може розширювати підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, передбачені Законом №1961-IV, застосовуючи положення Закону України «Про страхування». В подальшому, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування лише частково у розмірі 17 870 грн. 40 коп., у зв`язку з чим, остання була вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 182 129 грн. 60 коп., пеню у розмірі 46 500 грн. 28 коп., інфляційні витрати у розмірі 4 014 грн. 17 коп., три відсотки річних 4 012 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «АРКС», на користь держави судовий збір у сумі 2 366 грн. 56 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПрАТ «СК АРКС» направило апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити. Стягнути на його користь судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року у справі № 362/1579/18 права позивача були відновлені, а саме, завдану в результаті ДТП шкоду пов`язану зі смертю потерпілого, стягнуто з водія забезпеченого транспортного засобу. Крім того, згідно наданої ОСОБА_1 розписки від 13 вересня 2018 року, винуватцем ДТП ОСОБА_2 відшкодовано завдану внаслідок загибелі ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду в розмірі 18 000 доларів США. Виплачена винуватцем ДТП сума коштів значно перевищує страхову суму за полісом страхування, а відтак, підстави для повторного відшкодування шкоди, відсутні. У зв`язку з наведеним, керуючись ст. ст. 36, 9, 16, 26 Закону України «Про страхування», позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Проте в подальшому, Нацкомфінпослуг було прийнято розпорядження № 852 від 14 травня 2019 року, яким створено ситуацію, коли АТ «СК «АРКС» мало прийняти рішення про здійснення виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 , в той час, як завдану їй та її дітям шкоду вже було відшкодовано її завдавачем. З метою виконання вказаного розпорядження та у відповідності до вимог Закону, ПрАТ «СК «АРКС» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 17 870 грн. 40 коп. Також, страховиком було виплачено ОСОБА_2 компенсацію страхового відшкодування у сумі 81 949 грн. Тобто, загальний розмір коштів виплачених страховиком становить 99 819 грн. 40 коп. При ухваленні оскаржуваного рішення судом було стягнуто кошти, які з урахування вже виплачених позивачу сум, перевищує межі відповідальності страховика. Вказуючи на неврахування судом першої інстанції те, що сума відшкодування здійснюється щомісячними платежами та може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки наперед, що згідно проведених скаржником розрахунків становить 27 176 грн. 34 коп. Крім того, зазначаючи, що позивачу було компенсовано завдану винуватцем ДТП шкоду, а відтак, підстави для стягнення штрафних санкцій, відсутні.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

16 листопада 2022 року від позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення у яких остання зазначає, що доводи скаржника про наявність належних підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування є необґрунтованим. Судовими рішення, Окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року та Шостого окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі № 640/12010/19 встановлено неправомірність відмови страховика у виплаті страхового відшкодування. Доводи скаржника щодо необґрунтованості розміру стягнутого судом страхового відшкодування та необхідності здійснення відшкодування шкоди щомісячними платежами, є безпідставними.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, під керуванням ОСОБА_2 , яка відбулася 22 січня 2018 року, ОСОБА_4 були завдані тілесні ушкодження, що призвели до його смерті. Винним у вказаному ДТП визнано ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого, застрахована у ПрАТ «СК «АРКС». Таким чином, позивач, яка є дружиною померлого, має право на отримання страхового відшкодування.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Судом при розгляді справи встановлено, що на час вчинення ДТП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10 вересня 2011 року (т. І а.с. 11).

Згідно довідки Представництва «АЛКЕ ІНШААТ САНАЙЕ ВЕ ТІДЖАРЕТ» від 22 січня 2018 року, ОСОБА_4 з 14 листопада 2017 року по 22 січня 2018 року працював у вказаному Представництві, на посаді головного механіка. Його дохід за вказаний період склав 18 017 грн. 89 коп. (т. І а.с. 83).

Згідно вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року у справі №362/1579/18, 22 серпня 2018 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем MITSUBISHI PAJERO WAGON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 у наслідок якого, останній отримав тілесні ушкодження, що призвели до його смерті. Вироком встановлено, що грубе порушення ОСОБА_2 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_4 . Визнано ОСОБА_2 винним за ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 рік. Вказаний вирок суду набрав законної сили (т. І а.с. 15-18).

Згідно розписки ОСОБА_1 від 13 вересня 2018 року, остання жодних претензій пов`язаних із відшкодуванням збитків, майнової та моральної шкоди до ОСОБА_2 не має (т. І а.с. 112).

На утриманні померлого ОСОБА_4 перебувало двоє малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження (т. І а.с. 12, 13).

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO WAGON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , була застрахована застрахована в ПрАТ «СК «АХА Страхування» (після зміни назви ПрАТ «СК АРКС») за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AК/5282427, страхова сума за яким за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн. на одного потерпілого (т. І а.с. 71).

З метою отримання страхового відшкодування за полісом № AК/5282427, 31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» на що отримала лист від 13 листопада 2018 року про відмову у її виплаті, посилаючись на те, що винуватцем ДТП було повністю відшкодовано їй завдану шкоду (т. І а.с. 19).

Згідно акту Нацкомфінпослуг про правопорушення, вчинені ПрАТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» від 15 квітня 2019 року, останні порушено вимоги законодавства у сфері фінансових послуг, а саме - абзаців 1-3 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо невиконання страховиком обов`язку протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у його виплаті (т. І а.с. 25-26).

Розпорядженням Нацкомфінпослуг № 852 від 14 травня 2019 року зобов`язано ПрАТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» усунути порушення законодавства про фінансові послуги (т. І а.с. 27-28).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі № 640/12010/19, яка набрала законною сили 09 листопада 2020 року, встановлено, що Закону №1961-IV не містять такої підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, яка зазначена позивачем у листі від 13.11.2018 №9359, при цьому інших підстав для відмови, визначених статтями 32 та/або 37 Закону №1961-IV ПАТ «СК«АРКС» не зазначено. Ураховуючи зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач відмовляючи ОСОБА_1 у здійсненні страхового відшкодування діяв у супереч вимогам чинного законодавства. На думку колегії суддів позивач не може розширювати підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, передбачені Законом №1961-IV, застосовуючи положення Закону України «Про страхування», оскільки у такому випадку це буде означати регулювання таких правовідносин по іншому ніж передбачено Законом №1961-IV, що прямо суперечить вимогам статті 2 цього Закону (т. І а.с. 166-172).

Згідно накладних від 22 січня 2018 року та товарних чеків від 22 січня 2018 року, ОСОБА_1 понесені витрати на поховання ОСОБА_4 у сумі 31 220 грн. (т. І а.с. 90, 91, 92, 93).

Також, ОСОБА_1 були понесені витрати на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 52 000 грн., що підтверджується договором про надання послуг № 98/04-2019 від 10 січня 2019 року, накладною № 98 та товарним чеком № 98 від 10 січня 2019 року (т. І а.с. 34, 35, 36).

Згідно розрахунків суми страхової виплати щодо моральної шкоди згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК5282427 від 04 березня 2017 року, загальна сума страхової виплати яка підлягає відшкодуванню, становить 17 870 грн. 40 коп. (т. І а.с. 20, 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону), передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 22 серпня 2018 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO WAGON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «АХА Страхування» (після зміни назви ПрАТ «СК АРКС») за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AК/5282427, страхова сума за яким, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн. на одного потерпілого.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року у справі №362/1579/18 встановлено, що внаслідок порушення ОСОБА_2 ПДР, 22 серпня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої, ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, що призвели до його смерті.

Вказана подія, згідно ст.. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховим випадком.

Згідно п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст.. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого.

Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» (станом на день настання страхового випадку) встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 3 723 гривні.

Виходячи з наведених норм права, загальний розмір шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_4 , у відповідності до вимог п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 134 028 грн. (3 723 грн. х 36).

Відповідно до приписів ст.. 1200 ЦК України, право на отримання шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_4 мають його малолітні діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю яких є позивач.

Виходячи з наведеного, висновки суду першої інстанції про те, що розмір шкоди, заподіяної смертю потерпілого становить 134 028 грн., є обґрунтованими.

Згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Виходячи з наведеного, загальний розмір моральної шкоди заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_4 становить 44 676 грн., право на отримання якої мають: дружина потерпілого - ОСОБА_1 ; діти потерпілого - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; батьки потерпілого - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто по 8 935 грн. 20 коп. кожен.

Згідно розписок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , останні відмовилися від своєї частки моральної шкоди, яку мають отримати від ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь внуків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т. І а.с. 1000, 101). Однак, вказані розписки не є нотаріально посвідченими, а відтак, не є належними доказами у даній справі.

Таким чином, розмір моральної шкоди, на отримання якої мала право позивач, становив 26 805 грн. 60 коп. (8 935 грн. 20 коп. х 3).

Водночас, відповідачем було здійснено на користь позивача виплату моральної шкоди в розмірі 17 870 грн. 40 коп.

Виходячи з наведеного, розмір моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, що залишається не відшкодованим позивачу, становить 8 935 грн. 20 коп.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив загальний розмір моральної шкоди заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_4 , а саме - 44 676 грн. Однак, не врахувавши, що розписки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно яких, останні відмовилися від своєї частки моральної шкоди на користь внуків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не є нотаріально посвідченими, суд першої інстанції прийняв їх до уваги, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про те, що відшкодування моральної шкоди визначається у розмірі 26 805 грн. 60 коп.

Отже, висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, є помилковими.

Згідно п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

З матеріалів справи вбачається, що на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, позивачем були понесені витрати у загальному розмірі 83 220 грн.

Разом з тим, оскільки вказаний розмір перевищує 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, то розмір страхового відшкодування на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника становить 44 676 грн. (3 723 грн. х 12).

Отже, висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру страхового відшкодування на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, є обґрунтованими.

Виходячи з наведеного, загальний розмір шкоди завданої позивачу внаслідок смерті потерпілого ОСОБА_4 становить 205 509 грн. 60 коп., що складається з: 134 028 грн. - шкода, заподіяна смертю потерпілого, визначена п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 26 805 грн. 60 коп. - моральна шкода; 44 676 грн. - витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

На відшкодування моральної шкоди страховиком було виплачено на користь позивача страхове відшкодування у загальній сумі 17 870 грн. 40 коп. (на відшкодування моральної шкоди).

В той же час, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн. на одного потерпілого.

Таким чином, недоотриманим позивачем страховим відшкодуванням шкоди завданої у зв`язку зі смертю потерпілого є кошти у сумі 182 129 грн. 60 коп. (200 000 грн. - 17 870 грн. 40 коп.).

Виходячи з наведеного, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача страхового відшкодування у сумі 182 129 грн. 60 коп., є правильними.

Також, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованої відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, оформленого листом №9359 від 13 листопада 2018 року, оскільки зазначені у листі обставини не віднесені до обставин визначених у статтях 32 та/або 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими встановлено випадки, за яких шкода не відшкодовується та у яких страховик має право на відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), а відтак, не можуть слугувати належною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім того, та обставина, що страховик відмовляючи ОСОБА_1 у здійсненні страхового відшкодування з підстав, викладених у листі №9359 від 13 листопада 2018 року діяв у супереч вимогам чинного законодавства, встановлена також постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі № 640/12010/19, яка набрала законною сили 09 листопада 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року у справі № 362/1579/18 права відповідача були відновлені, так як матеріальна та моральна шкода їй відшкодована у повному обсязі винуватцем ДТП, колегія суддів відхиляє, оскільки обов`язок по відшкодуванню шкоди завданої особою цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, покладається на страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інститутустрахування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Факт відшкодування шкоди винною особою, не знімає зі страховика обов`язку по виконанню зобов`язань за полісом страхування.

Доводи апеляційної скарги про те, що скаржником було виплачено страхове відшкодування позивачу у сумі 17 870 грн. 40 коп. та компенсовано винуватцю ДТП кошти у сумі 81 949 грн., таким чином, при ухваленні оскаржуваного рішення судом було стягнуто кошти, які з урахування вже виплачених сум, перевищує межі відповідальності страховика, колегія суддів відхиляє, оскільки виплата компенсації винній у ДТП особі, не скасовує обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодуванню позивачу у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача пені, інфляційних втрат та 3 % річних, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо сплати позивачу 182 129 грн. 60 коп. страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (частина перша статті 992 ЦК України).

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик на протязі 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У пункті 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 жовтня 2018 року позивач звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, а отже з наступного дня починається відлік строку на здійснення страхової виплати, що становить 90 днів. Відповідно, його закінчення припадає на дату 30 січня 2019 року. Страховою компанією була здійснена виплата страхового відшкодування у сумі 17 870 грн. 40 коп.

Таким чином, з 30 січня 2019 року відповідачем прострочено виконання зобов`язання щодо сплати позивачу страхового відшкодування у сумі 18 2129 грн. 60 коп.

Колегією суддів перевірено здійснений позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат. Правильність здійснення його нарахування відповідачем не спростовано.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3 % річних та інфляційних втрат у зазначених судом першої інстанції розмірах.

Посилання скаржника на те, що позивачу було компенсовано завдану винуватцем ДТП шкоду, а відтак, підстави для стягнення штрафних санкцій, відсутні, є помилковим, виходячи з вищенаведеного.

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а мотивувальна частина оскаржуваного рішення що стосується визначення судом розміру моральної шкоди підлягає зміні, шляхом викладення її в редакції цієї постанови. В іншій частині оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування виходячи з доводів апеляційної скарги, відсутні.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року в частині визначення розміру моральної шкоди змінити, виклавши його в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: