Справа № 405/7202/22
Провадження №2/405/1024/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Дризі Є.В.

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Романюк О.В.

та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №405/7202/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 28.12.2022 року звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому (позові) просить:

визнати його ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 спільною сумісною власністю подружжя квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ;

в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ним ( ОСОБА_1 ) право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем ОСОБА_3 перебуває у шлюбі, зареєстрованому 27.12.2003 року Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що складено актовий запис № 944, та від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказав, що за час перебування у шлюбі за спільні кошти вони (позивач та відповідач) придбали квартиру АДРЕСА_4 . При цьому, відповідно до договору купівлі продажу квартири, посвідченого 07 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Кропивницького нотаріального округу Панчишиною С.С. по реєстру №4028 право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано на відповідача ОСОБА_3 , та, оскільки, спірну квартиру вони (позивач та відповідач) придбали, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, вона (квартира) є їх спільною сумісною власністю та він (позивач) має право на 1/2 частину зазначеної квартири, та, враховуючи, що досудове врегулювання спору з відповідачем по справі не дало позитивних наслідків, він (позивач) змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом порушених прав.

Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Романюк О.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА №1043038 від 15 лютого 2023 року) в судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги підтримала, зважаючи на підстави, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо задоволення позову, та, крім того, зазначила, що з позивачем ОСОБА_1 шлюб в судовому порядку було розірвано, та за рішенням суду вона (відповідач) відновила своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_5 ".

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Романюк О.В. та відповідача ОСОБА_2 , зваживши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, приймаючи також до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 27 грудня 2003 року у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 944 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , при цьому, після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ".

Також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 15 лютого 2023 року (справа №405/6841/22), яке набрало законної сили 17 березня 2023 року, шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції 27 грудня 2003 року, актовий запис № 944, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , - розірвано та відновлено ОСОБА_3 дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Крім того, судом встановлено, що від шлюбу сторони мають повнолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції 25 жовтня 2004 року, про що складено відповідний актовий запис № 2027.

Судом також встановлено, що під час перебування у шлюбі з позивачем, відповідачем ОСОБА_3 , як Покупцем на підставі договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С., зареєстровано в реєстрі за № 4028, було придбано об`єкт нерухомого майна - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 43,25 кв.м.

При цьому, відповідно до п.5.2 зазначеного Договору чоловік Покупця - ОСОБА_1 , у своїй заяві, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С. 07 жовтня 2019 року за реєстровим №4027, дав згоду на укладання його дружиною договору про купівлю вказаної в договорі квартири та підтвердив той факт, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкту нерухомості, є їх спільною сумісною власністю.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 07 жовтня 2019 року (індексний номер витягу: 183788614) приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С., право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 43,25 кв.м зареєстровано за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі продажу, серії та номер № 4028 від 07.10.2019 року.

При цьому, судом відзначається, що зазначені обставини не заперечувалися сторонами, на підставі чого є такими, що не підлягають доказуванню відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тим самим, судом відзначається, що тлумачення зазначеної статті дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуто ними в період шлюбу.

Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована і один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в т.ч., в судовому порядку, при цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростовування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно з законом, не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту ч. 1 ст. 61 СК України), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Статтею 68 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

З огляду на зазначене, судом відзначається, що квартира за АДРЕСА_4 була придбана сторонами у шлюбі та відповідно є об`єктом спільної сумісної власності сторін як подружжя, що не заперечувалося сторонами по справі, а тому їх частки є рівними. Про наявність будь-якої домовленості між сторонами щодо їх часток у праві власності на зазначене спірне майно, суду не відомо, і докази цьому на час судового розгляду справи відсутні, а так само як і відсутні докази того, що зазначене спірне майно є особистою приватною власністю когось із них (позивача чи відповідача).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до п.п.22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч.3 ст.368 ЦК України відповідно до ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч.4 ст.71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.5 ст.71 СК України).

З огляду на викладене вище, виходячи з положень ст. 13 ЦПК України, за якими суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, виходячи, при цьому, з підстав позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 шляхом визнання в порядку поділу спільного майна подружжя за позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 , як об`єкта права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі в порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи заявлений позивачем ОСОБА_1 предмет та підстави позову, судові витрати по справі, які складаються з судового збору, залишити по фактично понесеним позивачем ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш ИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку поділу об`єкта спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 .

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору, залишити по фактично понесеним позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова