Справа № 467/1102/19
Провадження № 2/467/1/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,

представника позивача Молоткова В.М. ( у режимі відеоконференції),

представників відповідача акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» Журова Є.Є., Сіміча М.О. ( у режимі відеоконференції),

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ( у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою, поданою Молотковим Вадимом Миколайовичем в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 рокуМолотков Вадим Миколайович в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6 , публічного акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 листопада 2017 року о 10 годині 05 хвилин на автодорозі Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMB X6» та автомобіля «TOYOTA AVENSIS». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» застрахована за договором цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія`Країна». Постановою Кіровського районного суду м. Кіровоград від 18 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Закриття провадження у справі на підставі ст. 38КпАП України не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні ДТП. По даному факту було порушено кримінальне провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000574. У ході проведеного досудового розслідування за висновками проведених експертиз встановлено, що автомобіль «TOYOTA AVENSIS» знаходився у робочому стані, причин технічного характеру, які б знаходилися у причинному зв`язку з ДТП, не існувало, зіткнення автомобілів відбулось у межах правої основної смуги руху (смуги руху автомобіля «BMB X6»), контакт автомобілів відбувся з передньою частиною автомобіля «BMB X6» і задньою частиною «ТOYOTA AVENSIS», кут зіткнення автомобілів склав біля 90 градусів, належним і своєчасним виконанням п.п. 10.1, 16.13 ПДР водій автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» мав би технічну можливість попередити ДТП, водій автомобіля «BMB X6» не мав технічної можливості запобігти зіткненню автомобілів, дії водія автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.13 ПДР і з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП. 30 жовтня 2018 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Посилаючись на вищевикладені обставини, прохав стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 764 284 грн. 66 к., з відповідача публічного акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» 50000 грн., а також з обох відповідачів судові витрати.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2019 року провадження по справі відкрито.

Згідно розпорядження керівника Арбузинського районного суду Миколаївської області №32 від 24 вересня 2021 року призначено автоматизований розподіл справи у зв`язку із закінченням повноважень судді Явіци І.В.

Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2021 року справу прийнято до провадження суддею Кологривою Т.М. та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2021 року підготовче провадження закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 березня 2020 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_5 .

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2021 року замінено відповідача по справі ОСОБА_6 на ОСОБА_1 .

Відповідачем ОСОБА_1 подано два відзиви по справі, у яких він вказує на відсутність власної провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, вважає, що постанова Кіровського районного суду м. Кіровоград від 18 січня 2010 року не може бути прийнята судом як доказ його провини. Зазначає, що звіт № 258/06-18 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданим пошкодженням транспортного засобу від 26 червня 2018 року, за яким вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу складає 973 331 грн. 30 к., а ринкова -814284 грн. 66 к., також не може бути прийнятий судом так як позивач прохає стягнути з відповідачів ринкову вартість транспортного засобу через те, що згідно наданого висновку вартість ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу, тобто автомобіль фактично знищений. Однак йому відомо, що позивач відремонтував автомобіль, тому не має права на відшкодування збитків у зв`язку із знищенням речі. 25 вересня 2018 року позивач відчужив автомобіль за договором купівлі-продажу за 300000 грн. Експерт у висновку № 18-420 від 11 червня 2018 року не дав відповіді на питання за №№ 10, 11 щодо фактичної швидкості автомобіля «BMB X6» перед зіткненням та чи технічно спроможні показання свідків щодо механізму розвитку зіткнення. У експертному висновку № 20-6121 від 09 листопада 2020 року експерт провів розрахунок швидкості автомобіля «BMB X6» і визначив, що його швидкість перед зіткненням становила 134-150 км/год. Вважає, що причиною зіткнення стало перевищення швидкості водієм автомобіля «BMB X6» ОСОБА_7 .

Відповідачем акціонерним товариством «Страхова компанія`Країна» подано відзив по справі, у якому представник відповідача прохав відмовити у задоволенні позову, вказав на те, що на момент ДТП 26 листопада 2017 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ТOYOTA AVENSIS» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у акціонерному товаристві «Страхова компанія`Країна» згідно полісу АК/7823854. На місце пригоди виїжджав аварійний комісар асистуючої компанії «Укравтоекспертиза» та склав рапорт про результати огляду місця події. 27 березня 2018 року акціонерним товариством «Страхова компанія`Країна» від ОСОБА_8 було отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 10 березня 2021 року страховою компанією було отримано та зареєстровано за вх. № 6034 заяву представника позивача - адвоката Молоткова В.М. з проханням здійснити виплату страхового відшкодування. 07 квітня 2021 року представника позивача - адвоката Молоткова В.М. повідомлено про призупинення строку для прийняття рішення за даною подією у зв`язку з розглядом цивільної справи. Вказано про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування у зв`язку з пропуском встановленого річного строку з дня вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на стягненні з страхової компанії на користь позивача 50000 грн., а з відповідача ОСОБА_1 - суми збитку, визначеної висновком експерта.

Представник відповідача акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» Журов Є.Є. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що представник позивача звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування у березні 2021 року з пропуском річного строку з моменту ДТП, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що відповідач ОСОБА_1 ПДР не порушував, є невинним у вчиненні ДТП. Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 18 січня 2019 року адміністративна справа відносно відповідача закрита на підставі ст. 38 КпАП України. Також закрите і кримінальне провадження за ст. 286 КК України по даному факту. Експерт Завгородній В.Л. свій висновок, наданих у ході розслідування кримінального провадження, у судовому засіданні не підтвердив, в судове засідання не з`явився. Експерт Харченко, який надав висновок на замовлення відповідача, підтвердив свій експертний висновок у судовому засіданні. Вважає, що суд повинен був визначити розмір відновлюваного ремонту на підставі документів, які б повинен надати суду позивач, однак він таких даних не надав.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, письмових пояснень по справі не надала.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Кіровоград від 18 січня 2010 року від 18 січня 2019 року по справі № 404/8807/18 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України за те, що останній 26.11.2017 року о 09 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_1 , на а/д Н-24 «Благовіщенське Миколаїв» на 82 км+700м, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 10.1, 16.13 ПДР України, був неуважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки під час виконання маневру розвороту перетнувши суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з «BMW Х6», д/н НОМЕР_2 , який рухався зі сторони м.Первомайськ в напрямку м. Южноукраїнськ. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Провадження у справі було закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі ст. 38 КпАП України. Вказана постанова суду набрала законної сили 29 січня 2019 року.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд вважає, що непритягнення відповідача до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не свідчить про відсутність його провини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні ДТП.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Незважаючи на те, що провина відповідачаОСОБА_1 не була встановлена під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 404/8807/18, суд вважає, що матеріали цивільної справи містять достатню кількість інших документів, які можуть бути оцінені як належні та допустимі докази його вини у порушенні Правил дорожнього руху України, спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та завдання матеріальної шкоди.

27 листопада 2017 року Арбузинським відділенням поліції Братського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000574 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи та досліджена судом. У витягу з ЄРДР зазначено наступні обставини: 26.11.2017 року на 82 км + 700 м а/д Н-24 «Благовіщенське -Миколаїв», неподалік с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення автомобіля «BMW Х6», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

За змістом протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26 листопада 2017 року та схеми до нього автомобілі «ТOYOTA AVENSIS» і «BMW X6» отримали механічні пошкодження, місце ДТП - 82 км + 700 м а/д Н-24 «Благовіщенське -Миколаїв».

Відповідно до висновку експерта № 18-32 від 08 лютого 2018 року,виконаному експертом Миколаївського відділення Одеського НДІ Стахановим К.А., ходова, гальмова та рульова системи автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» НОМЕР_1 на момент ДТП знаходились у працездатному та функціонально придатному стані, не мали несправностей, які б призвели до раптової для водія відмови системи або раптового відведення автомобіля убік від обраного напряму руху. Прилади головного освітлювання, система світлової сигналізації на момент ДТП знаходилися в працездатному і функціонально придатному стані.

Згідно висновку експерта 18-34 від 09 лютого 2018 року,виконаному експертом Миколаївського відділення Одеського НДІ Стахановим К.А., в первинний контакт з правою задньою частиною (правими задніми дверима, правим заднім крилом, правим заднім колесом, правою бічною частиною заднього бамперу) автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» НОМЕР_1 вступили передній бампер по всій його ширині, фари, капот, передні крила автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 . Кут між повздовжніми осями транспортних засобів в момент початкового контактування склав близько 90+-3 градусів, відлічуваний за годинниковою стрілкою від лінії повздовжньої осі автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 до перетину з лінією повздовжньої осі автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» НОМЕР_1 . Зіткнення автомобілів мало місце в межах правої основної смугу руху (смуги руху автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 ) в районі перед початком слідів, які свідчать про аномальне переміщення автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 і автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» НОМЕР_1 , зафіксовані на схемі. Автомобіль «BMW X6» НОМЕР_2 розташовувався в межах правої смуги (смуги свого руху), а автомобіль «ТOYOTA AVENSIS» НОМЕР_1 , - попереду нього в положенні, вказаному вище.

Відповідно до висновку експерта № 18-420 від 11 червня 2018 року, виконаному експертом Миколаївського відділення Одеського НДІ Завгороднім В.Л. водію автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» в своїх діях необхідно було керуватися вимогами п.п. 10.1, 16.13 ПДР, а саме: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутнього напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв». Водію автомобіля «BMW X6» при виборі швидкості в своїх діях необхідно керуватися вимогами п. 12.6 (г), а саме: « Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5-47, дозволяється рух і з швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, позначеній дорожнім знаком 5.1 ПДР - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзджими частинами, відділеними одна від одної роздільною смугою - не більше 110 км/год, на інших дорогах не більше 90 км/год. З моменту виникнення небезпеки для руху для водія автомобіля «BMW X6» - з моменту початку зміни напрямку руху водієм автомобіля «ТOYOTA AVENSIS», водію автомобіля «BMW X6» в своїх діях необхідно було керуватися вимогами, викладеними в п. 12.3 ПДР, а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Належним і своєчасним виконанням п.п. 10.1,16.13 ПДР водій автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» мав би технічну можливість попередити ДТП. Водій автомобіля «BMW X6» не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «ТOYOTA AVENSIS» своєчасним застосуванням екстреного гальмування, тобто виконанням вимог п.12.3 ПДР. Дії водія автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.13 ПДР і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. В діях водія автомобіля «BMW X6» не вбачається невідповідностей п.п.12.6(г), 12.3 ПДР, а також дії водія автомобіля «BMW X6», передуючи ДТП з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. Швидкість автомобіля «BMW X6» з відомостями, викладеними у постанові про призначення експертизи, з урахуванням слідової інформації, зафіксованої під час огляду місця події (слідів, залишених автомобілем «BMW X6» та кінцевого розташування даного автомобіля) становила близько 70 км/год. Ця величина є мінімальною, тому що при розрахунку не враховано потерті енергії при пошкодженні транспортного засобу та їх видкиду транспортного засобу після зіткнення. Встановлена розрахунком величина швидкості автомобіля «BMW X6» відповідала вимогам п. 12.6 (г) ПДР, а саме: «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5-47, дозволяється рух і з швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, позначеній дорожнім знаком 5.1 ПДР - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзджими частинами, відділеними одна від одної роздільною смугою - не більше 110 км/год, на інших дорогах не більше 90 км/год.

Постановою старшого слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП у Миколаївській області Умриш О.В. від 30 жовтня 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000574 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення в діях обох водіїв, виділено матеріали для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Постанова мотивована тим, що причиною дорожньо - транспортної пригоди стали власні дії водія ОСОБА_1 , що супроводжувалися порушенням вимог п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, і як наслідок, призвели до спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень. Інші учасники ДТП отримали легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Зіткнення транспортних засобів відбулося в межах смуги руху автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 , на яку водій ОСОБА_1 виїхав, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, що було категорично заборонено.

Окрім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 412998 від 18 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 26.11.2017 року о 09 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_1 , на а/д Н-24 «Благовіщенське Миколаїв» на 82 км+700м, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 10.1, 16.13 ПДР України, був неуважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки під час виконання маневру розвороту перетнувши суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «BMW Х6», д/н НОМЕР_2 , який рухався зі сторони м.Первомайськ в напрямку м. Южноукраїнськ, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що саме дії відповідача ОСОБА_1 , які виявилися у порушенні ПДР України, внаслідок яких автомобілі «Toyota Avensis», д/н НОМЕР_1 і «BMW Х6», д/н НОМЕР_2 отримали механічні пошкодження, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, що є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності за відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У частинах першій, другій, восьмій статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою, другою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Обґрунтовуючи свої заперечення щодо заявленого позову, представник відповідача ОСОБА_1 посилався на висновок експерта № 20-6121 від 09 листопада 2020 року,виконаному експертом Одеського НДІСЕ Харченко Ю.Г. на замовлення ОСОБА_1 , в якому зокрема зазначено: швидкість руху автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 на момент зіткнення складала 134-150 км/год. За умов руху автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 перед ДТП зі швидкістю 90 км/год, як це передбачено вимогами п. 12.6»г» ПДР, його зіткнення з автомобілем «ТOYOTA AVENSIS» НОМЕР_1 виключалося. Дії водія автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» НОМЕР_1 формально регламентувалися вимогами пунктів 10.1 та 10.4 ПДР, відповідно яких йому перед початком розвороту слід було дати дорогу транспортним засобам, які рухалися по проїзній частині автодороги назустріч. У той же час, з позицій експертного аналізу, на момент початку маневрування даного автомобіля його водій міг отримувати візуальні дані про рух автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 як повністю безпечний для виконання свого маневру, та почати маневрування. З цього моменту у момент, коли фактичний режим руху автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 міг об`єктивно проявитися водію автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» НОМЕР_1 в якості небезпечного, його належні дії слід розглядати у світлі вимог пункту 12.3 ПДР. Водій автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» НОМЕР_1 належним виконанням вимог пунктів 10.1, 10.4 ПДР мав технічну можливість уникнути пригоди тільки за умов об`єктивної можливості визначення швидкості руху автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 як небезпечної для маневрування. Після початку маневрування водій автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» НОМЕР_1 не мав технічної можливості належним виконанням вимог пункту 12.3 ПДР уникнути пригоди. Належні дії водія автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 регламентувалися вимогами пунктів 12.6 «г» та 12.3 ПДР, згідно яких він повинен рухатися зі швидкістю не більше 90 км/год, а з моменту маневрування автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» НОМЕР_1 , як моменту виникнення небезпечної ситуації, застосувати гальмування аж до зупинки. Водій автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 не мав технічної можливості уникнути пригоди при обраній ним швидкості руху 134-150 км/год. Водій автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 за умов руху з допустимою швидкістю мав технічну можливість уникнути пригоди, при цьому від водія у цьому випадку не було потрібно навіть знижувати швидкість. Фактичні дії водія автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 , що не відповідали вимогам пунктів 12.6 «г», 12.9 ПДР, з експертної точки хору, являються безпосередньою причиною ДТП.

У судовому засіданні експерт Харченко Ю.Г. надав пояснення про те, що йому було надано достатньо вихідних даних для виконання експертизи. Методика по вирахуванню з місця пригоди максимальної швидкості учасника ДТП була впроваджена з кінця 2017 року - початку 2018 року. Можливо, на час виконання експертом Завгороднім експертизи у кримінальному провадженні останній не мав змоги користуватися останньою. Водій ОСОБА_11 мав швидкість автомобіля 134-150 км/год. При проведенні експертизи пошкоджені автомобілі він особисто не оглядав, використовував документи, надані йому на флешці. При цьому глибину пошкоджень на автомобілях він вимірював візуально за допомогою масштабної лінійки, керуючись п. 3 (сторінка 5 висновку).

Надаючи правову оцінку висновку судового експерта Харченко Ю.Г. від 09 листопада 2020 року, який встановив, що саме швидкість руху автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 на момент зіткнення, яка складала 134-150 км/год, стала причиною ДТП, суд зауважує, що при проведенні розрахунку швидкості автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 експерт обґрунтував свій розрахунок дослідженнями, проведеними по фотографіям обох автомобілів без їх безпосереднього дослідження. З сторінок 198-200 тому ІІІ справи видно, що експерт виміряв за допомогою власноруч складеної ним самим масштабної схеми глибину деформацій у обох автомобілях у розмірі 30-40 см (0.3 м). Ця величина була застосована і при визначенні швидкості руху автомобіля «BMW X6», яка, на думку експерта, склала 134-150 км/год. Разом з тим, висновок експерта 18-34 від 09 лютого 2018 року Миколаївського відділення Одеського НДІ Стаханова К.А. , який безпосередньо оглядав обидва пошкоджені автомобілі, містить інформацію про те, що автомобіль «ТOYOTA AVENSIS» має глибину деформацій близько 20 см (том 1 а.с.83). Однак експерт Харченко Ю.Г. його в описаній частині до уваги не взяв, а провів власні дослідження. Окрім цього, експерт Харченко Ю.Г. не взяв до уваги показання водія ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо швидкості руху автомобіля «BMW X6», а взяв до уваги тільки показання свідка ОСОБА_15 . З огляду на такі обставини видається необґрунтованим висновок експерта щодо визначення швидкості автомобіля «BMW X6».

Натомість у висновку експерта № 18-420 від 11 червня 2018 року суд істотних недоліків та суперечності іншим доказам у справі не виявив.

Зважаючи на викладене, суд не приймає до уваги висновок експерта Харченко Ю.Г. від 09 листопада 2020 року як такий, що не узгоджується з іншими доказами.

Отже, суд дійшов висновку, що саме експертний висновок № 18-420 від 11 червня 2018 року може бути врахований при вирішенні спору, оскільки цей висновок підготовлений у рамках кримінального провадження та такий висновок відповідає положенням ст. 102 ЦПК України.

Суд враховує допустимість висновку експерта як доказу, оскільки експертиза проведена у кримінальному провадженні містила інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, та її висновки зазначені в постанові слідчого про закриття кримінального провадження. Висновок про можливість застосування матеріалів експертизи, що проведена в кримінальному провадження, міститься в постановах Верховного Суду у справах № 678/364/15-ц від 17 жовтня 2019 року, № 461/3675/17 від 05 лютого 2020 року.

Окрім цього, відповідач, заперечуючи проти доводів позивача щодо висновку експерта у кримінальному провадженні, не скористався правом на заявлення клопотання про призначення відповідної експертизи у цій справі у ході підготовчого судового засідання.

Показання свідка ОСОБА_15 , яка не була безпосереднім учасником ДТП, надані в судовому засіданні про те, що вона особисто бачила те, що автомобіль «BMW X6» рухається зі швидкістю 150-160 км/год, однак не бачила моменту ДТП, суд оцінює критично та не приймає до уваги, поскільки свідок є дружиною відповідача та зацікавлена у розгляді справи.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (статті 1 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 частини 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону № 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль «BMW X6» державний номерний знак НОМЕР_2 належав на праві власності позивачу ОСОБА_4 .

Вказаний автомобіль 25 вересня 2018 року ОСОБА_4 було продано ОСОБА_5 , про що свідчить договір купівлі-продажу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобіль «ТOYOTA AVENSIS» державний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 як власнику.

На день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «ТOYOTA AVENSIS» державний номер НОМЕР_1 була застрахована у страховій компаніїПАТ СК «Україна», про що свідчить поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівАК №7823854 від 18 листопада 2017 року, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100000 грн. із визначенням франшизи в розмірі нуль гривен.

Дії особи у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) встановлені у статті 33 Закону № 1961-IV.

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу (п. 33.1.4 цієї статті).

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів) (п. 33.3 цієї статті).

Судом встановлено, що 26 листопада 2017 року ПАТ СК «Україна» було повідомлено ОСОБА_15 про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком (том 4 а.с.85).

Зі змісту рапорту про результати огляду місця події асистируючої компанії «Укравтоекспертиза» про те, що 26 листопада 2017 року були зафіксовані пошкодження автомобілів, які потрапили у ДТП.

Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (пункт 36.1. статті 36 Закону).

В свою чергу, за приписами підпункту 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зробила висновок про те, що сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

Немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Судом встановлено, що із заявою про виплату страхового відшкодування представник позивача Молотков В.М. звернувся 10 березня 2021 року (том 4 а.с. 84), тобто з пропуском строку, визначеного підпунктом 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки страховий випадок (ДТП) стався 26 листопада 2017 року.До суду з позовною заявою позивач звернувся 17 вересня 2019 року.

Виходячи із принципів добросовісної поведінки та спрямованості позивача на відновлення порушеного права, а саме подачу в порядку та в строки, визначені законом, повідомлення страховій компанії про даний страховий випадок, очікування ним як доказу провини ОСОБА_1 постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, яка була винесена 18 січня 2019 року, слід дійти висновку, що строк пропущено позивачем через незалежні від нього причини, з позовом до суду позивач звернувся в межах строку позовної давності, а тому позивач має право на відшкодування в межах страхової суми за рахунок страхової компанії АТ «СК «Україна».

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пп.30.1). Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пп.30.2).

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Саме про таке застосування зазначених норм права йде мова в правових висновках, викладених в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц та від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц.

Отже, розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким, власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди, позивач просив стягнути на його користь шкоду, завдану механічним пошкодженням автомобіля з відповідача ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 764 284 грн. 66 к., з відповідача публічного акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» 50000 грн.

Звіт № 258/06-18 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданим пошкодженням транспортного засобу від 26 червня 2018 року суд не бере до уваги як доказ по справі за клопотанням представника позивача.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 травня 2020 року по справі призначено судову товарознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта 20-916 від 27 січня 2020 року,виконаному експертом Миколаївського відділення Одеського НДІ Кульовим О.Ю. надано часткову відповідь на питання про утилізаційну (залишкову) вартість автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 станом на 26 червня 2018 року в частині вартості деталей придатних до експлуатації, без вирахування витрат, пов`язаних з продажем у регіоні, суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку. Така вартість станом на 26 червня 2018 року складатиме 316 373 грн. 29 к. Ринкова вартість автомобіля «BMW X6» НОМЕР_2 станом на 26 червня 2018 року складає 833 094 грн. 63 к.

Згідно з частиною 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, суд, визначаючи розмір заподіяного позивачу матеріального збитку, виходить з доведеності підстав для відшкодування заподіяних збитків, та визначає його як різницю між ринковою вартість пошкодженого автомобіля та вартістю автомобіля в частині вартості деталей придатних до експлуатації, без вирахування витрат, пов`язаних з продажем, тобто 833 094 грн. 63 к. - 316 373 грн. 29 к. = 516721 грн. 34 к.

За такого, з урахуванням ліміту відповідальності страхової компанії відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК №7823854 від 18 листопада 2017 року (за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100000 грн. із визначенням франшизи в розмірі нуль гривен) суд визначає, що із зазначеної суми страхова компанія має відшкодувати позивачу 50000 грн. у межах позовних вимог, заявлених позивачем, а відповідач - 416721 грн. 34 к. (516721 грн. 34 к.- 50000 грн.(страхове відшкодування, яке повинно бути виплачено страховою компанією за вимогою позивача) - 50000 грн. (страхове відшкодування, яке повинно бути виплачено страховою компанією і вимогу про виплату якого не заявлено позивачем)).

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи розмір задоволених позовних вимог.

При пред`явленні позову позивач заявив дві позовні вимоги щодо двох позивачів, сплативши при цьому судовий збір в загальній сумі 8142 грн. 85 к., тобто при повному задоволенні позову з відповідачів підлягало стягненню: 499 грн. 97 к. - з акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» (до нього заявлено 6.14 % від загальної суми позову) та 7642 грн.88 к. - з ОСОБА_1 (до нього заявлено 93.86 % від загальної суми позову).

Враховуючи що позовні вимоги доакціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» задоволені в повному обсязі, з нього підлягає стягненню судовий збір у розмірі 499 грн. 97 к. З ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4380 грн. 90 к. (57.32 % від фактично задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву, подану Молотковим Вадимом Миколайовичем в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» (м.Київ, вул. Електриків, 29/а, 04176, ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Устинівка Кіровоградської області, зареєстрованого АДРЕСА_2 ІНН НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду у розмірі 416721 (чотириста шістнадцять тисяч сімсот двадцять одну) грн. 34 к.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія`Країна» ( м.Київ, вул. Електриків, 29/а, 04176, ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 499 (чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 97 к.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Устинівка Кіровоградської області, зареєстрованого АДРЕСА_2 ІНН НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 4380 (чотири тисячі триста вісімдесят) грн. 90 к.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 27 липня 2023 року.

Суддя Т.М.Кологрива