ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5948/23 Справа № 185/4587/23 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року

у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася із заявою в порядку окремого провадження, про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 відповідно до положень статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У заяві зазначала, що з 2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 . Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час з чоловіком спільно не проживають. Понад дев`ять місяців заявник та дитина потерпають від насильства з боку ОСОБА_1 , який вчиняє сварки та скандали. 21 березня 2023 року ОСОБА_1 завдав їй тілесні ушкодження, внаслідок чого 22 березня 2023 року було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 327342.

Посилаючись на зазначені обставини, просила видати обмежувальний припис у вигляді наступних заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 :

- заборонити ОСОБА_1 перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, тобто до 10 жовтня 2023 року включно,

- заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, тобто до 10 жовтня 2023 року включно,

- заборонити ОСОБА_1 вести телефонні переговори з ОСОБА_2 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на шість місяців, тобто до 10 жовтня 2023 року включно,

- заборонити ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому йому місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на шість місяців, тобто до 10 жовтня 2023 року включно.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Видано обмежувальний припис у вигляді наступних заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 :

- заборонено ОСОБА_1 перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, тобто до 10 жовтня 2023 року включно,

- заборонено ОСОБА_1 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, тобто до 10 жовтня 2023 року включно,

- заборонено ОСОБА_1 вести телефонні переговори з ОСОБА_2 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на шість місяців, тобто до 10 жовтня 2023 року включно,

- заборонено ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому йому місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на шість місяців, тобто до 10 жовтня 2023 року включно.

Рішення суду мотивовано наявністю правових підстав для видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявністю правових підстав для видачі обмежувального припису, оскільки заява ОСОБА_2 належним чином необґрунтована, а її звернення до правоохоронних органів свідчить лише про наявність конфлікту між подружжям з приводу виховання дитини та не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача адвокат Романцов М.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що з 2021 року заявник та заінтересована особа у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час з чоловіком спільно не проживають.

Після розірвання шлюбу між учасниками справи існує спір, щодо виховання малолітньої дити внаслідок чого ОСОБА_1 подала заяву до Служби у справах дітей Павлоградської міської ради (а.с. на звороті 37).

Одночасно, зі спором, який виник, 21 березня 2023 року заявницею зроблено звернення до органів внутрішніх справ щодо застосування до неї її чоловіком домашнього насилля, яке виразилося в її переслідуванні, висловленні нецензурною лайкою, конфлікту (а.с.9).

Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 18 квітня 2023 року до до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи погашеної судимості не має (а.с.40).

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Основним правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно із пунктом 3 частини першої статті 1 якого домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини першої статті 1 зазначеного вище Закону).

До спеціальних заходів протидії домашньому насильству належать такі: терміновий заборонний припис стосовно кривдника, обмежувальний припис стосовно кривдника (пункти 1, 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункти 4-6 частини другої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

При вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду

від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц, від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20,

від 17 листопада 2021 року у справі № 755/937/21.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя статті 89 ЦПК України).

Надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, які б могли свідчити про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , у їх сукупності, оцінивши можливі ризики застосування психологічного чи фізичного насильства у майбутньому, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволенні заяви.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_1 , заявниця вказувала, що ОСОБА_1 вчиняє щодо неї домашнє насильство, а також посилалася на звернення до правоохоронних органів з вимогою вжити заходів щодо неправомірної поведінки ОСОБА_1 .

Так, як встановлено та зазначено вище, 21 березня 2023 року ОСОБА_2 зверталася із заявами до правоохоронних органів щодо вжиття заходів відносно її чоловіка.

Між тим, рішень за результатами розгляду поданих заяв заявником органами поліції матеріали не містять.

Аналізуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що заявником не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог щодо факту вчинення домашнього насильства, а також ризиків, які можуть настати у майбутньому, у зв`язку із невиданням обмежувального припису ОСОБА_1 , що є її процесуальним обов`язком у силу положень статей 12, 81 ЦПК України.

Конфлікти між сторонами та наявність спору щодо виховання дитини не можуть бути достатньою правовою підставою для видачі обмежувального припису.

Звернення до правоохоронних органів свідчить про наявність конфлікту між сторонами, і самі по собі не підтверджують факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 , що є необхідною умовою для застосування судом до нього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом.

Указане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20).

Таким чином, рішення суду першої інстанції щодо видачі обмежувального припису та покладених на ОСОБА_1 , обов`язків суперечить, як встановленим самим судом обставинам справи, так і нормам матеріального права, викладеним у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема в частині того, що обмежувальні заходи можуть бути застосовані судом лише відносно кривдника, тобто особи, яка вчинила психологічне насильство стосовно постраждалої особи, а не як захід запобігання психологічному насильству з метою його попередження.

Такі заходи не можуть бути використані і по факту вирішення спору, що виник з сімейних правовідносин сторін, оскільки за своєю суттю спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству не є одним із способів захисту порушеного цивільного права, а відносяться до спеціальних адміністративних примусових заходів впливу, наслідком застосування яких є обмеження прав та свобод особи.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви.

За правилами ст.141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 805, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 805, 20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова