Справа № 522/5908/23
Провадження № 2/522/3673/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обгрунтування позову позивач зазначає, що Постановою Одеського апеляційного суду по справі №522/10347/20 від 30.03.2022 ОСОБА_2 присуджено сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. щомісячно, починаючи з 30.06.2020 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . (Копія рішення Одеського апеляційного суду від 30.03.2022у додатках)

03.05.2022 року на виконання рішення Одеського апеляційного суду від 30.03.2022 року, Приморським районним судом м.Одеси було видано виконавчий лист №522/10347/20 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 , який було пред`явлено до Другого Малиновського відділу ДВС у м.Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеси. Виконавче провадження №68996432 було відкрито 12.05.2022 року.

Підставою про стягнення неустойки (пені) є Розрахунок заборгованності по аліментам №В- 15/68996432 від 31.05.2022 року, виданий Другим Малиновським відділом ДВС у м. Одесі, що є дійсним, не оскарженим боржником та вірним, а також Довідка про отримання аліментів щодо наявної заборгованості по аліментам станом на 23.02.2023 року.

Ухвалою суду від 30 березня 2023 року провадження по справі відкрито та призначено справу до судового розгляду.

13 квітня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву відповідач позов не визнав в повному обсязі. Вказав, що відповідач сплачував аліменти належним чином, однак не міг прогнозувати, що розмір аліментів буде змінено.

20 квітня 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

12 липня 2023 року від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю.

17 липня 2023 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

У судове засідання призначене на 18 липня 2023 року сторони не з`явились, з урахуванням наданих сторонами заяв, суд ухвалив розглянути справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.03.2022 року по справі № 522/10347/20 встановлено наступне:

«30 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина.

Позов обґрунтовано тим, що у період з 24 травня 2010 року по 28 грудня 2019 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 .

Зазначала, що з грудня 2019 року стосунки між ними припинені, вони проживають окремо, дитина залишилась проживати з нею, що судом розглядається спір між сторонами

До квітня 2020 року відповідач щомісячно сплачував на її користь аліменти у розмірі 12 500 грн., а з травня 2020 року відмовився приймати участь в утриманні дитини.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 30 червня 2020 року до повноліття сина.

Рішення суду мотивовано тим, що дитина сторін потребує матеріального забезпечення, що відповідач зобов`язаний виконувати обов`язки по утриманню дитини. Суд виходив з того, що вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 12 500 грн. щомісячно, що складає понад 4 прожиткових мінімумів для дітей віком від 6 до 18 років, позивачем не обґрунтована належними та допустимими доказами. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що врахував розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я відповідача та інші обставини, які мають істотне значення (т.2 а.с.212-217).

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.»

За результатами апеляційного розгляду 30.03.2022 року постановою Одеського апеляційного суду вирішено рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 вересня 2021 року змінити в частині розміру аліментів. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. щомісяця, починаючи з 30 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як вбачається з розрахунку заборгованості, до ухвалення постанови апеляційного суду від 30.03.2022 року, відповідач сплачував аліменти у розмірі встановлені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2021 року 2500,00 грн. (За виключенням: липень 2021 року, червень 2020 року). Позиваче розраховано неустойку (пеню) за період з 30.06.2020 року по 31.01.2023 року з урахуванням зміни аліментів постановою апеляційного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України).

У СК України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 зазначив, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Заперечуючи проти позову відповідачем у судовому засіданні було надано пояснення, що відповідач сплачував аліменти у визначеному розмірі, однак знати на перед, що їх розмір буде змінено

Наведене у сукупності свідчить про відсутність вини зі сторони відповідача, а тому суд вбачає, що стягнення неустойки (пені) з відповідача є необґрунтованим та несправедливим заходом впливу на відповідача.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 24.07.2023 року.

Суддя Р.Д. Абухін

18.07.23