Справа № 203/3089/23
Провадження № 2/0203/1111/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сливчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2023 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулося Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором №60.15.001086 від 16.07.2019 року в розмірі 79230,23грн.

І. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування своїх позовних вимог Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» зазначило, що 16.07.2019 року між Акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 60.15.001086 про надання кредиту (встановлення ліміту кредитування на поточний рахунок) у сумі 50000,00 гривень з датою погашення кредиту 15.07.2020 року з щомісячною оплатою процентів у розмірі 39% річних, комісії (за наявності), частини заборгованості по кредиту та іншої заборгованості (обов`язковий платіж) та оплатою санкцій за порушення зобов`язань 7% +10грн на місяць від щоденних залишків простроченої заборгованості по кредиту. 24.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою надання кредиту на новий строк без повного погашення заборгованості. 24.06.2020 року між Акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір № 60.15.001086 про надання кредиту (встановлення ліміту кредитування на поточний рахунок) дата надання кредиту 16.07.2019 року у сумі 50000,00грн, дата погашення кредиту 08.07.2022 року з щомісячною оплатою процентів у розмірі 39% річних, комісії (за наявності), частини заборгованості по кредиту та іншої заборгованості (обов`язковий платіж), плати за супроводження простроченої заборгованості по кредиту/несанкціонованої заборгованості 7% на місяць, санкції за порушення зобов`язань за кредитом 7% на місяць від суми простроченої заборгованості + 10грн щоденно. Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості в сумі 79230,23грн. станом на 23.02.2023 року, з яких: 50000,00грн прострочена заборгованість по тілу кредиту, 10509,17грн прострочена заборгованість по відсотках, 14971,06грн плата за супроводження простроченої заборгованості по кредиту/несанкціонованої заборгованості, 3750,00грн розрахунково-касове обслуговування. Вказані суми Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» просить суд стягнути з відповідача на свою користь.

У встановлений строк 13.07.2023 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову та просить відмовити, оскільки вважає заявлені суми необгрунтованими, а саме заборгованість за відсотками. Проте зазначає, що не заперечує, що було укладено договір та ним отримано кредитні кошти.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом з метою визначення підсудності було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до відповіді № 114732 від 15.06.2023 року, з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.10.2020 року.

Ухвалою суду від 16.06.2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте 21.11.2023 року подав клопотання, в якому просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився був повідомлений належним чиним, причини неявки суду не повідомив.

З огляду на те, що представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідач повідомлений належним чином, суд на підставі ст.ст. 221, 223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представника позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.07.2019 року між Акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву на отримання кредитного ліміту (Овердрафту), відповідно до умов якої останній виявив бажання на отримання кредиту у розмірі 50000,00грн строком на 12 місяців зі сплатою 39% річних (а.с.14).

12.07.2019 року між Акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» та ОСОБА_1 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки/договір платіжної картки № 92.15.025424 (додаток № 3 до Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «АКБ «Конкорд») (а.с.26).

12.07.2019 року ОСОБА_1 отримав платіжну картку в АТ «АКБ «Конкорд», що підтверджуєьбся розпискою на отримання платіжної картки (а.с.28).

16.07.2019 року між Акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №60.15.001086, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 50000,00грн строком на 12 місяців (а.с.15-16, 18).

16.07.2019 року ОСОБА_1 було підписано Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «АКБ «Конкорд» (а.с.17).

Отже 16.07.2019р. відповідач особисто подав до банку підписані документи анкету-заяву на отримання кредитного ліміту (Овердрафту), заяву про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки/договір платіжної картки, заяву про надання кредиту/Кредитний договір №60.15.001086, Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки за обраним видом кредиту (Додаток 1 до Заяви про надання кредиту), Паспорт споживчого кредиту «МС_Platinum», «VISA_Platinum», а також ознайомився з умовами Публічного договору, комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АКБ «Конкорд» та Тарифами банку, що відображено у розділі 14 Заяви про надання кредиту/Кредитного договору №60.15.001086, що підтверджується підписом відповідача.

24.06.2020 року між Акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву на отримання Кредитного ліміту (Овердрафту), відповідно до умов якої останній виявив бажання на отримання кредиту у розмірі 50000,00грн строком на 24 місяців зі сплатою 39% річних, сума заборгованості в АТ «АКБ «Конкорд» складає 49043,93грн (а.с.29).

24.06.2020 року ОСОБА_1 було підписано Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «АКБ «Конкорд» (а.с.32).

09.07.2020 року ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту «Platinum» (а.с.33).

09.07.2020 року ОСОБА_1 було підписано тарифи на обслуговування елітних банківських платіжних карток АТ «АКБ «Конкорд» «Platinum» до Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «АКБ «Конкорд», які діють з 15.06.2019 року, відповідно до яких процентна ставка за користування кредитним лімітом (овердрафтом) 39% річних, плата за супроводження простроченої/несанкціонованої загальної заборгованості (від щоденних залишків, процентів на місяць) 7% (порядок сплати: списання з рахунку), санкції за порушення зобов`язань за кредитом (від щоденних залишків, процентів на місяць) 10грн + 7% (порядок сплати: списання з рахунку) (а.с.34-25).

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором №60.15.001086 від 16.07.2016 року, станом на 23.02.2023 року у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 79230,23 грн, з яких: 14971,06грн заборгованість за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, 50000,00грн прострочена заборгованість по тілу кредиту, 10509,17грн прострочена заборгованість по відсоткам кредиту, 3750,00грн розрахунково-касове обслуговування (а.с.149-155).

На підтвердження позовних вимог позивачем, крім розрахунку заборгованості за кредитним договором, надано виписку про рух коштів по рахунку за період з 16.07.2019 року по 23.02.2023 року, яка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5. Зазначена виписка є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки, зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, кредитний ліміт, заборгованість, яка відповідачем не спростована (а.с.132-148).

21.03.2023 року позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором від 16.07.2019 року (а.с.37-41).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу несплати заборгованості, відповідно до кредитного договору №60.15.001086 від 16.07.2019 року, у загальному розмірі 79230,23 грн станом на 23.02.2023 року.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України, ЦК), підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав відповідачу грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК України, було укладено.

За правилами, встановленими ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення кредиту, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні приведеної норми.

Частиною 1 ст. 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування»).

За правовою позицією Верховного Суду, тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 (провадження № 61-14545сво20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору, з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, який викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), на яку, як на підставу касаційного оскарження, посилався заявник, а також від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19).

Отже, наданий позивачем паспорт споживчого кредиту не є доказом та не може враховуватися судом на підтвердження наявного розміру кредитної заборгованості відповідача.

Також суд зазначає, що відповідно до викладених вище норм, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Водночас, вирішуючи спір між сторонами, суд бере до уваги те, що паспорт споживчого кредиту як складова публічного договору та публічний договір, що були підписані особисто відповідачем, датовані 09.07.2020 року. Натомість кредитний договір, за яким позивач звертає позовні вимоги до відповідача датований 16.07.2019 року. При цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що саме цей Публічний договір розумів відповідач та ознайомився, погодився з ним, підписуючи заяву про надання кредиту/кредитний договір, а також те, що вказані документи на момент підписання заяви відповідачем взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, відсотків по кредиту, плати за супроводження простроченої заборгованості по кредиту, заборгованості за розрахунково-касове обслуговування.

Отже, наданий позивачем Публічний договір від 09.07.2020 року, з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ним умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім станом на 16.07.2019 року. Тим більше, що відповідач уклав з позивачем декілька кредитних договорів.

З наведених вище підстав, суд дійшов висновку про те, що банк не довів, що саме наданий Публічний договір є складовою кредитного договору від 16.07.2019 року, і що саме ці умови відповідач розумів та погоджувався з ними, підписуючи заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитними коштами в обумовленому позивачем розмірі, плати за супроводження простроченої заборгованості по кредиту, плати за розрахунково-касове обслуговування.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами факт отримання позичальником тіла кредиту в сумі 50000,00 грн. Це підтверджується наданою позивачем випискою з особового рахунку, що не спростовано відповідачем. При цьому відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень щодо необґрунтованого розрахунку сум, які підлягають стягненню за кредитним договором.

Водночас в іншій частині позовні вимоги суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, а саме: в частині позовних вимог про стягнення з відповідача простроченої заборгованості по відсоткам кредиту у розмірі 10509,17 грн, плати за супроводження простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 14971,06 грн, плати за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 3750,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 1693,80 грн (50000,00 грн х 2684,00 грн : 79230,23 грн = 1693,80 грн).

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 142, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» (місцезнаходження: 49000, місто Дніпро, пл. Троїцька, 2, ) заборгованість за кредитним договором №60.15.001086 від 16.07.2019 року, що утворилася станом на 23.02.2023 року у розмірі простроченої заборгованості по тілу кредиту 50000,00 грн (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» (місцезнаходження: 49000, місто Дніпро, пл. Троїцька, 2, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1693,80 грн (одна тисяча шістсот дев`яносто три гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.М. Ханієва