КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/5281/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7988/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Березовенко Р.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 грудня 2021 року у складі судді Войтенко Ю.В.,

у цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, проте зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 5 216 грн 38 коп., 3% річних у розмірі 215 грн 06 коп., інфляційні втрати у розмірі 606 грн 82 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 грудня 2021 року позов ПрАТ «АК «Київводоканал» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 1843 грн 04 коп., 3% річних у розмірі 54 грн 39 коп., інфляційні втрати у розмірі 93 грн 93 коп. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПрАТ «АК «Київводоканал» посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 грудня 2021 року в частині відмови у стягненні 3 373 грн 34 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 160 грн 67 коп. 3% річних, 512 грн 89 коп. інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладання договору передбачено законом.

Таким чином, договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертента повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).

Вказує, що договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) є договором приєднання в силу закону (стаття 634 ЦК України; ч. 7 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Положення ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням випадків, встановлених законом, та у порядку встановленому законом), зокрема договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). За таких обставин прийняття оферти виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) може бути у вигляді мовчання (Позиція Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17).

Зазначено, що правовідносини між позивачем та відповідачем є наявними в силу закону. Крім того, 07 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем договір було додатково укладено в письмовій формі.

Вказує, що зобов'язання по оплаті вартості житло-комунальних послуг покладається на споживача законом, а тому відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Зазначає, що ОСОБА_1 у період з 01 травня 2016 року по 06 грудня 2018 року отримувала послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі публічного договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору не надала жодних повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору.

Вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (п. 2 ст. 625 ЦК України).

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як убачається з матеріалів справи, 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяв ні момент спірних правовідносин), який доповнено новими частинами.

05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж (а.с. 7).

07 грудня 2018 року між ПрАТ «АК «Київводоканал» та відповідачем був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8-11).

Позивачем у розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з травня 2016 року по листопад 2019 року зазначено, що заборгованість відповідачки становить 6 038 грн 26 коп., яка складається з основної суми боргу в розмірі 5 216грн 38 коп., 3% річних у розмірі 215 грн 06коп., інфляційні втрати у розмірі 606 грн 82 коп. (а.с. 13-14).

Задовольняючи позов частково, за період після укладення договору від 07 грудня 2018 року в сумі 1 843 грн 04 коп., районний суд виходив з того, що позивачем не доведено факт споживання відповідачкою послуг, за адресою: АДРЕСА_2 до укладення договору.

Такі висновки суду колегія суддів визнає обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 статті 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктом 1 частини 1 Закону № 1875-ІV, пунктом 1 статті 7 Закону № 2189-VIII передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону № 1875-ІV, пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону №2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний, зокрема, забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК Української РСР.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Як уже було встановлено, договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_2 укладений з відповідачкою, 07 грудня 2018 року.

Так, ПрАТ «АК «Київводоканал» заявляючи вимоги до відповідачки, просить стягнути заборгованість за період з травня 2016 року по листопад 2019 року.

Між тим, доказів надання послуг до 07 грудня 2018 року (дата укладення договору з позивачем) матеріали справи не містять та не підтверджують, що відповідачка проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду про часткове задоволення позову на суму 1843 грн 04 коп.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законних висновків районного суду в цій частині та зводяться до переоцінки доказів.

При цьому обґрунтовано стягнуто судом й 3% річних та інфляційні втрати з урахуванням стягнутої суми - 1 843 грн 04 коп.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановивши, що позивач на законних підставах надає відповідачці послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачка не виконує своїх зобов`язань зі сплати за отримані та спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого має заборгованість з дати укладення договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення у розмірі 1 843 грн 04 коп., з урахуванням інфляційних втрат в сумі 93 грн 93 коп. та 3 % річних в сумі 54 грн 39 коп.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 грудня 2021 року постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ПрАТ «АК «Київводоканал».

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: