Справа № 643/8621/23
Провадження № 2/643/3646/23
27.12.2023 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого-судді Скотаря А.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Ширіної Я.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2004. Від шлюбу дітей не мають. На час подання даного позову до суду позивачем подано позов про розірвання шлюбу. Під час перебування у шлюбі подружжям 11.12.2007 за спільні кошти придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 31,9 кв.м. Так як шлюбні відносини припинені, у сторін виникають суперечки стосовно володіння квартирою, придбаною під час шлюбу, відповідач не хоче визнавати за нею право власності на 1/2 частину квартири і добровільно її розділити. Тому позивач просить суд визнати за нею в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину спірної квартири.
Ухвалою суду від 29.08.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 18.10.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
Позивач подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення, а розгляд справи провести за її відсутністю.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.
Зі згоди позивача суд розглянув справу в порядку заочного провадження на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні правовідносини: сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2004; шлюб розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.10.2023, рішення набрало законної сили 28.11.2023 (а.с. 6, 93).
З довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та інформації з реєстру речових прав вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 1879 від 11.12.2007 за ОСОБА_2 (а.с. 7, 91).
Згідно звіту про оцінку майна, ринкова вартість квартири складає 589100,00 грн без ПДВ (а.с. 8-18).
З відкритих даних, що містяться в Єдиному адресному реєстрі міста Харкова встановлено, що назва вулиці «Фейербаха» виключена з Реєстру назв урбанонімів м. Харкова та замість неї включено назву вулиці «Фейєрбаха».
Як вбачається з ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач вартість квартири не оспорював, клопотань про призначення судової експертизи з метою встановлення вартості квартири суду не надав, отже суд вважає наданий позивачем звіт в обґрунтування вартості спірної квартири допустимим, належним, достовірним та достатнім доказом.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Вказана норма закону свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
У статті 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється співвласником виключно за взаємною згодою.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
При судовому розгляді позивачем вимог щодо відступу під рівності часток у праві власності не заявлено, відповідачем відзиву або заперечень щодо визнання за позивачем права власності на половину квартири не надійшло.
Таким чином позов про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири підлягає задоволенню.
Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2946,00 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 229, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 65, 68-72 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) про поділ спільного майна подружжя задовольнити.
Визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 31,9 кв.м.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2946,00 грн (дві тисячі дев`ятсот сорок шість гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.01.2024.

Суддя А.Ю. Скотар