ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5503/23 Справа № 211/7082/19 Суддя у 1-й інстанції - Середня Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №211/7082/19 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Терещенко Марина Вадимівна, про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів та майна боржника, про розшук боржника та про опис та арешт майна (коштів) боржника,

за апеляційною скаргою Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року,

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, вимоги у якій обґрунтовані тим, що 18 листопада 2021 року при зупинці інспекторами патрульної поліції транспортного засобу він дізнався про наявність постанови державного виконавця від 28 січня 2021 у ВП 64136302 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 14 лютого 2020 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 211/7082/19 про стягнення з нього на користь держави судового збору.

Вважає вказану постанову державного виконавця такою, що прийнята з порушенням вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», полягає у пропуску на більш ніж 6 місяців строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. До того ж ним не було отримано жодного оповіщення від державного виконавця, а ні про відкриття виконавчого провадження, а ні про арешт майна та його розшук.

Він офіційно працює та отримує заробітну плату, на яку можна було б звернути стягнення, однак державний виконавець виніс постанову про арешт його майна, чим збільшив його витрати, понесені на рахунок витрат на евакуатор, майданчик для зберігання автомобіля при зупинці його патрульними 18 листопада 2021 року у зв`язку з розшуком належного йому транспортного засобу, його автомобіль було вилучено виконавчою службою.

Враховуючи викладене, просив скасувати постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, арешт коштів та майна боржника, розшук боржника, винесених в межах виконавчого провадження № 64136302 з виконання виконавчого листа № 211/7082/19 виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 14 лютого 2020 року про стягнення з нього судового збору.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривогу Рогу від 15 лютого 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано постанови державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), які винесені у виконавчому провадженні № 64136302, а саме: про відкриття виконавчого провадження від 28 січня 2021 року, про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18 листопада 2021 року, про стягнення виконавчого збору від 19 листопада 2021 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19 листопада 2021 року.

В апеляційній скарзі Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2023 року скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 16 квітня 2020 року з Довгинцівського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) надійшов виконавчий лист № 211/7082/19 від 14 лютого 2020 року, виданий судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 768,40 гривень.

28 січня 2021 року державним виконавцем відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження.

18 листопада 2021 року органами поліції було розшукано автомобіль боржника, який було описано та арештовано державним виконавцем.

19 листопада 2021 року на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти в сумі 1 121,24 гривень, які в подальшому були перераховані як витрати виконавчого провадження 276 гривень, виконавчий збір 76,84 гривень та судовий збір на користь держави 768,40 гривень.

Також зазначає, що, враховуючи, що боржником було погашено борг в повному обсязі, 22 листопада 2021 року державним виконавцем було винесено постанову про припинення розшуку майна боржника та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує, що, посилаючись на відкриття державним виконавцем виконавчого провадження після закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не обґрунтовані підстави порушення державним виконавцем процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Суд не прийняв до уваги, що строки на пред`явлення виконавчого документа до виконання судом було дотримано, адже в заяві про відкриття виконавчого провадження зазначено вихідну дату 10 квітня 2020 року, вихідний № 11939/20, а документ надійшов до відділу 16 квітня 2020 року, тобто у строк, що не перевищує трьох місяців з дня набрання законної сили рішення.

Зауважує, що виконавчий документ було зареєстровано в Автоматизованій системі виконавчого провадження лише 14 січня 2021 року у зв`язку із великою завантаженістю державних виконавців, великим надходженням виконавчих документів на виконання в той період.

26 липня 2023 року від адвоката Ващенко О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Довгинцівського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області ухвалено 14 лютого 2020 року, воно набрало законної сили 17 березня 2020 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив до 18 червня 2020 року, а державний виконавець постанову про відкриття виконавчого провадження виніс 28 січня 2021 року. Також суд першої інстанції виходив з того, що з копії виконавчого листа не вбачаються строки переривання пред`явлення виконавчого документа, а тому дійшов висновку, що в даному виконавчому провадженні не було дотримано строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому постанова державним виконавцем винесена з порушенням вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Також, врахувавши відсутність доказів підтвердження направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження з можливістю добровільного виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанов державного виконавця, винесених в межах виконавчого провадження №64136302.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що 14 лютого 2020 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 211/7082/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, винесено рішення, яким, в тому числі, стягнуто з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 768,40 гривень. Рішення суду набрало законної сили 17 березня 2020 року. Виконавчий лист видано 09 квітня 2020 року. (а.с.4)

Постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Терещенко М.В. від 28 січня 2021 року відкрито виконавче провадження № 64136302 з виконання виконавчого листа № 211/7082/19 від 14 лютого 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 768,40 гривень. (а.с. 5)

18 листопада 2021 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої вирішено описати та накласти арешт на майно: транспортний засіб боржника ОСОБА_1 (а.с. 6-7)

19 листопада 2021 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 76,84 гривень.

19 листопада 2021 року державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, яким вирішено стягнути з боржника загальну суму витрат 276 гривень. (а.с. 9)

Звертаючись до суду зі скаргою заявник, посилаючись на протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження № 64136302 від 28 січня 2021 року, вважав, що вона була прийнята державним виконавцем з порушенням вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» - з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. До того ж вважав, що протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження вказує на протиправність проведених в подальшому усіх виконавчих дій. Також зауважував, що ним не отримано жодного оповіщення від виконавця, а ні про відкриття виконавчого провадження, а ні про арешт майна та його розшук.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Відповідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виходячи з аналізу вказаних норм Закону, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Під час розгляду справи встановлено, що постановою від 28 січня 2021 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Терещенко М.В. відкрито виконавче провадження № 64136302 з виконання виконавчого листа № 211/7082/19 від 14 лютого 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 768,40 гривень.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Козенко С.В. посилався як на підставу для скасування сказаної ухвали та визнання її протиправною, порушення вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження відкрито державним виконавцем з попуском більш ніж на 6 місяців строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Погоджуючись з доводами скаржника в цій частині, суд першої інстанції, дійшов висновку, що, оскільки судове рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист ухвалено судом 14 лютого 2020 року, рішення набрало законної сили 17 березня 2020 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить до 18 червня 2020 року. Натомість державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем лише 28 січня 2021 року і з наданої до суду копії виконавчого листа не вбачаються строки переривання пред`явлення виконавчого документа до виконання. У зв`язку з зазначеним, суд прийшов до висновку, що у виконавчому провадженні не було дотримано строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому постанова державним виконавцем винесена з порушенням вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

До такого висновку суд першої інстанції дійшов з неправильним застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

З копії виконавчого листа № 211/7082/19 від 09 квітня 2020 року вбачається, що він виданий на виконання рішення Довгинцівського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року, яке набрало законної сили 17 березня 2020 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 768,40 гривень.

Відповідно до норм ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» вказаний виконавчий лист мав бути пред`явлений стягувачем до виконання (поданий до виконавчої служби) в строк до 18 червня 2023 року.

Відповідно копії супровідного листа про надсилання Довгинцівським районним судом міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області вищевказаного виконавчого листа для виконання до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції вих. № 11939/20 від 10 квітня 2020 року, виконавчий документ, згідно реєстраційного штампу вхідної кореспонденції надійшов до виконавчої служби 16 квітня 2020 року, тобто пред`явлений до виконання в строки визначені Законом. (а.с. 23)

Таким чином, висновки суду першої інстанції про недотримання строків пред`явлення виконавчого листа до виконання спростовуються фактичними обставинами справи, які в повній мірі не було встановлено судом під час розгляду справи по суті.

Надаючи оцінку доводам скаржника в апеляційній скарзі, що виконавчий документ було зареєстровано в Автоматизованій системі виконавчого провадження лише 14 січня 2021 року у зв`язку з великою завантаженістю державних виконавців, великим надходження виконавчих документів на виконання в зазначений період, колегія суддів апеляційного суду вважає доцільним зазначити наступне.

Частиною 1, 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Таким чином, посилання апелянта фактично на труднощі в організації належного виконання обов`язків працівниками державного органу не можуть свідчити про існування поважних причин для порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій державними виконавцями.

З урахуванням положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає слушними покликання ОСОБА_1 у поданій до суду першої інстанції скарзі на дії державного виконавця на неповідомлення його як боржника у виконавчому провадженні про відкриття виконавчого провадження.

Дійсно, виходячи з аналізу вказаної статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Разом з тим, порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте не направлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця саме в цій частині.

Аналогічні висновки щодо застосування відповідних норм права містяться у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року по справі № 756/9582/14-ц, які відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України апеляційний суд враховує під час розгляду даної справи.

Вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність державного виконавця щодо не направлення боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження його скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі апеляційної скарги Центрально-Міським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було сплачено судовий збір в сумі 2684 гривень. За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено частково, ухвалу суду першої інстанції було скасовано та ухвалене нове судове рішення про залишення скарги ОСОБА_1 без задоволення. Тому з ОСОБА_1 на користь Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) підлягають стягненню судові витрати на відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги у вказаному розмірі.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Терещенко Марина Вадимівна, про визнання протиправною та скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів та майна боржника, про розшук боржника та про опис та арешт майна (коштів) боржника, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на відшкодування витрат по сплаті судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, в сумі 2 684 гривні.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 26 липня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста