Дата документу 05.07.2023 Справа № 331/2587/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2587/22 Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.О.
Провадження № 22-ц/807/1187/23 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Запорізька політехніка» про визнання протиправним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного університету «Запорізька політехніка» про визнання протиправним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Національного університету «Запорізька політехніка» про визнання протиправним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом при відкритті провадження застосовано ч. 6 ст. 19 ЦПК України та відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін, отже, на стадії відкриття провадження суд першої інстанції визначив дану справу як справу незначної складності. Всі наявні докази та обґрунтування своєї правової позиції викладено позивачем в позовній заяві, надання особистих пояснень судом не вимагалось до постановлення ухвали від 31.03.2023 року, якою визнано обов`язковою особисту участь позивача у судовому розгляді справи, судове засідання відкладено на 20.04.2023 року.

08.02.2023 позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, чим виявив свою позицію на розгляд справи за наявними в ній матеріалами. Отже, фактично неявка позивача у судове засідання 20.04.2023 року була першою так як до цього його участь судом не вимагалась та його відсутність не перешкоджала розгляду справи. Після визнання обов`язковою участі позивача у судовому засіданні він не з`явився вперше через оголошення сигналу «повітряна тривога» та вжиття заходів, направлених на збереження свого життя і здоров`я.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Національного університету «Запорізька політехніка» - адвокат Дєєв М.В. зазначає, що вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Як зазначає представник відповідача, в апеляційній скарзі позивач посилається на поважність неявки у судове засідання 20.04.2023 року через перебування його у цей час в укритті через оголошення в м. Запоріжжя сигналу «повітряна тривога». Проте, 20.04.2023 року судове засідання було призначено на 13:30 год., а повітряні тривоги того дня оголошувалися, зокрема, об 11:39 год. з відбоєм о 12:26 год. (тобто за 1 годину до початку судового засідання) та наступна розпочалася о 14:53 год. (тобто майже за півтори години після початку судового засідання) з відбоєм о 15:30. За таких обставин посилання позивача на перебування в укритті не є вагомою, поважною причиною для нез`явлення в судове засідання, оскільки у період з 12:26 год. до 14:53 год. сигнал тривоги на території м. Запоріжжя не оголошувався, і участі позивача у судовому засіданні об`єктивні фактори не перешкоджали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Сідельникової О.Л., представника Національного університету «Запорізька політехніка» - адвоката Дєєва М.В., перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивач протягом тривалого часу не з`являється до суду для підтримання заявлених ним позовних вимог, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки до теперішнього часу суду не надано, заяв про розгляд справи за відсутності позивача на адресу суду не подано та з урахуванням розумного строку розгляду справи, визначеного положеннями статті 210 ЦПК України, та неможливості вирішення цивільної справи у відсутність позивача, враховуючи категорію справи, суд вважає необхідним позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання позивача, повідомленого своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку.

Між тим, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких розумні строки розгляду справи судом.

В Україні основоположним принципом судочинства згідно з Конституцією України та ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» є принцип верховенства права.

Статтею 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004, верховенство права це панування права в суспільстві.

Одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

У практиці Європейського суду з прав людини зазначається, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються.

Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (пункт 47 Рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Diya 97 проти України», справа № 19164/04).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява №12964/87).

Разом з цим, відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства заборонено.

Тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Подальшими Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено по даний час.

У пункті 5 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року зазначено, що по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних Сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

Так, у відповідності до змісту п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, суд вправі вирішувати питання про залишення позову без розгляду.

Для вирішення вказаного питання суду необхідно з`ясувати чи дійсно позивач (чи його представник) двічі поспіль, належним чином, у відповідності до вимог закону, був повідомленим про час та місце розгляду справи, включно і про судове засідання, у якому вирішується питання про залишення позовної заяви без розгляду.

Лише при дотриманні вказаних норм закону, а саме у випадку надіслання повістки про виклик в суд позивачу, яка б містила, зокрема, і роз`яснення про наслідки неявки позивача (його представника), двічі поспіль (включно із судовим засіданням, у якому вирішується питання про залишення позовної заяви без розгляду); отримання такої позивачем (його представником); неявки його (його представника) у судове засідання; неподання заяви про розгляд справи за його відсутності (відсутності його представника) або неповідомлення причин неявки (неявки представника); перешкоди для розгляду справи через його нез`явлення (нез`явлення його представника), тощо, суд вправі, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України залишити позовну заяву без розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що в останні два судові засідання, які відбулися 31 березня 2023 року та 20 квітня 2023 року позивач не з`явився.

В матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, а саме судової повістки про виклик до суду на судове засідання, яке було призначено на 31.03.2023 року на 10.30 год., що була надіслана та доставлена до електронної скриньки позивача 23.03.2023 року (а.с. 103).

У судове засідання, яке було призначено на 31.03.2023 року на 10.30 год., ОСОБА_1 не з`явився.

Судом першої інстанції було відкладено розгляд справи на 20.04.2023 року на 13.30 год.

Також, 31.03.2023 року судом була постановлена ухвала, відповідно до якої визнано обов`язковою особисту участь позивача ОСОБА_1 у судовому розгляді справи (а.с. 106).

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 05.04.2023 року ОСОБА_1 отримав судову повістку на судове засідання, яке було призначено на 20.04.2023 року на 13.30 год. та копію ухвали суду від 31.03.2023 року (а.с. 110).

У судове засідання, яке було призначено на 20.04.2023 року на 13.30 год., ОСОБА_1 також не з`явився.

Має місце загальновідомий факт про те, що 20.04.2023 року у період часу з 11.39 год. до 12.26 год. у Запорізькій області була оголошена повітряна тривога.

Апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

З початку повномасштабної військової агресії населені пункти України систематично зазнають ракетних ударів, а в прифронтових містах і селах - бомбардувань, артилерійських та мінометних обстрілів.

Оповіщення про загрозу або виникнення таких надзвичайних ситуацій здійснюється через системи оповіщення різних рівнів, електронні комунікаційні мережі загального користування тощо, відповідно до статті 30 Кодексу цивільного захисту України, Положення про організацію оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій та організації зв`язку у сфері цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2017 № 733, зокрема шляхом уривчастого звукового попереджувального сигналу "Увага всім" та трансляції відповідного повідомлення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайної ситуації.

Чинним законодавством України у сфері цивільного захисту передбачений чіткий алгоритм поведінки громадян та відповідні повноваження органів державної влади, місцевого самоврядування, керівників підприємств і організацій усіх форм власності у випадку виникнення надзвичайної ситуації.

Шляхом відповідних оповіщень (сигналів і повідомлень) органи управління цивільного захисту доводять до мешканців населених пунктів інформацію про загрозу та виникнення надзвичайних ситуацій, повітряної тривоги, аварій, катастроф, епідемій, пожеж тощо.

Після отримання таких оповіщень громадяни мають діяти відповідно до наданих інструкцій та правил цивільного захисту.

Зокрема, припинити роботу та вжити необхідних заходів безпеки (рішення Ради суддів України від 05.08.2022 № 23).

Відповідно до наведених приписів судами запроваджено локальні заходи (план, порядок дій, розпорядження) щодо інформування про сигнал "повітряна тривога" та реагування задля збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, зокрема для їх негайного переходу до укриття.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, у якій на початок судового засідання оголошено сигнал "повітряна тривога" суд має керуватися пріоритетом збереження життя і здоров`я людини, а обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема на участь у судовому розгляді, та виходити з того, що відсутній учасник справи не з`явився в судове засідання з об`єктивних і поважних причин, за відсутності клопотання про розгляд справи за його відсутності.

При цьому обставини оголошення сигналу "повітряна тривога" у певному регіоні слід вважати загальновідомими, тобто такими що не потребують доказування, а неявка у судове засідання учасників справи може бути спричинена такою надзвичайною ситуацією, яка об`єктивно унеможливлює завчасне подання клопотання про відкладення розгляду справи з цих причин.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2022 року у справі № 910/2116/21.

Таким чином, не можна вважати, що неявка позивача в судове засідання, яке було призначене на 20.04.2023 року на 13.30 год. є повторною, оскільки в цей день у період часу з 11.39 год. до 12.26 год. у Запорізькій області була оголошена повітряна тривога, під час якої позивач дотримувалась рекомендацій задля збереження свого життя і здоров`я, про що він наголошує в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Підсумовуючи наведене, незважаючи на належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання та відсутність клопотань про відкладення судового засідання, однак ураховуючи наявність об`єктивних обставин, що з огляду на безпекову ситуацію у місті Запоріжжі 20.04.2023 року утруднили вчасне прибуття позивача у судове засідання, колегія суддів вважає висновок районного суду про наявність правових підстав до залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України помилковим.

Крім іншого, в оскаржуваній ухвалі суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року в справі № 310/12817/13, провадження № 61-36375св18, відповідно до яких процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Проте дані висновки стосувалися тлумачення процесуальних норм в редакції ст.ст. 169 та 207 ЦПК України 2004 року.

Частина 5 ст. 223 ЦПК України в редакції діючий на час постановлення судом оскаржуваної ухвали, передбачає можливість залишення судом позовної заяви без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки (за відсутності заяви позивача про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи).

Тобто законодавець у вказаній нормі акцентує увагу на оцінці судом поважності причин неявки позивача у судове засідання.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому на підставі ст. 379 ЦПК України оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2023 року у цій справі скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 17 липня 2023 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А.Онищенко