Справа № 144/602/22
Провадження № 2/144/194/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2023 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Германа О.С.,

секретаря судового засіданні Пігулі А.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відсутність сторін та їх представниківв смт. Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за порушення грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за порушення грошового зобов`язання, в якому вказала, що 16 січня 2009 року зверталась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за завдану шкоду, відповідач отримав належний ОСОБА_1 на прав власності автомобіль «MAZDA 323 1.5» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно доручення, і повинен був повернути у такому ж стані, 09 вересня 2008 року відповідач не справився з керуванням та потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого автомобіль отримав технічні пошкодження. Відповідно до рішення Теплицького районного суду від 16 січня 2009 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 34 517( тридцять чотири тисячі п`ятсот сімнадцять) грн. 58 коп. матеріальної шкоди та судових витрат. З 2009 року відповідач став уникати зустрічей щоб розрахуватись із позивачем, тому ОСОБА_1 була змушена розшукувати його до лютого 2021 року, коли знайшла адресу відповідача, звернулась до начальника Теплицького районного відділу виконавчої служби, постановою якого від 08.02.2021 з відповідача ОСОБА_2 стягнута основна сума боргу в сумі 34 517 грн. 58 коп., однак, у зв`язку з похилим віком відповідача та її поганим станом здоров`я своєчасно не було поставлено питання про стягнення сплати боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення сплати основного боргу та трьох процентів від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме відповідальність за порушення грошового зобов`язання, тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 за порушення грошового зобов`язання за 13 років, 3% річних 13779,00 грн. та інфляційний збільшення 109 298,11 грн.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чернілевської Р.В. надійшов відзив на позовну відповідно до якого вона просить відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 про стягнення боргу за порушення грошового зобов`язання, вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вказаними вимогами, оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду 06 липня 2022 року, отже вона має право вимагати стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних за період з 05 липня 2019 року по 08 лютого 2022 року, тобто за 19 місяців і три дні. Представник відповідача вважає розрахунки позивача необгрунтованими та такими що суперечать вимогам норм матеріального права та положенням судової практики, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, тому у задоволені позову слід відмовити.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, від представника відповідача адвоката Чернілевської Р.В. надійшла заява про проведення судового розгляду у відсутність представника відповідача, позовні вимоги визнає частково, відповідно до розрахунку доданого до заяви.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Теплицького районного районного суду Вінницької області від 16 січня 2009 року стягнуто з відповідача на користь позивача стягнуто 34 517 (тридцять чотири тисячі п`ятсот сімнадцять) грн. 58 коп. матеріальної шкоди та судових витрат.

08.02.2021 постановою начальника Теплицького районного відділу виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Задорожним Є.П. закінчено виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 34517, 58 грн. з фактичним повним виконанням рішення.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідач за порушення грошового зобов`язання за 13 років, заборгував - 3% річних 13779,00 грн. та інфляційний збільшення 109 298,11 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Такі висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 10.07.2019 у справі № 607/10329/14-ц, від 12.06.2019 у справі 639/9557/14-ц.

Вирішуючи питання за який строк необхідно стягнути інфляційні втрати та 3 % річних, суд ураховує правовий висновок, висловлений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц (№14-254цс19): «Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову».

Таким чином, суд вважає заперечення представника відповідача щодо неможливості стягнення сум, що передбачені ст. 625 ЦК України, за період з 2009 року по 2022 рік, тобто за вісім років, - слушними.

Позовну заяву позивач надіслав до Теплицького районного суду Вінницької області 06.07.2022, тому, з огляду на правовий висновок Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсаційних виплат на підставі ст. 625 ЦК України, тобто з 07.07.2019 (останні три роки до подання позову) по 08.02.2021 (дата фактичного виконання зобов`язання та закриття виконавчого провадження) тобто за 19 місяців і три дні в загальному.

Для визначення інфляційного збільшення індекс інфляції за кожен місяць ділиться на сто, усі частки перемножуються: (Індекс інфляції за перший місяць: 100) х (Індекс інфляції за другий місяць : 100) х …(Індекс інфляції за останній місяць : 100), що становить 1850,09 грн. та 3 % річних 1571, 02 грн.

Отже, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за порушення грошового зобов`язання слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача: суму інфляції 1850,09 грн. та три відсотки річних за період з у розмірі 1571,02 грн. за період з 07.07.2019 по 20.01.2021, а в задоволенні інших вимог відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволенню частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3421,11 грн (позов задоволено на 3,6 %, сплачена сума судового збору 1230, 80 грн; 1230, 80 х 3,6 % = 44,4 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265, 273, 293, 294 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за порушення грошового зобов`язання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за порушення грошових зобов`язань за період з 07 липня 2019 року по 08 лютого 2021 років, 3 % річних 1571,02 грн., інфляційного збільшення 1850,09 грн., та сплачений позивачем судовий збір 44, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя