Справа № 545/602/23
Провадження № 2/545/863/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2023 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.,

з участю секретаря Глазунової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вироком Полтавського районного суду від 27.01.2021 ОСОБА_2 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли до гаража, розташованого на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали легковий автомобіль «ВАЗ 111930», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 121 713,65 грн, який належить позивачу. Також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 незаконно проникли до житла, де із шафи таємно викрали куртку шкіряну чорного кольору з натуральним хутром 52 розміру вартістю 2300 грн, куртку болоньєву утеплену чорного кольору 52 розміру вартістю 1200 грн, 5 000 грн грошових коштів, 8 пар взуття 43 розміру та 7 штук брюк, електроінструмент, різну побутову техніку.

Просив стягнути з відповідачів на його користь 139 413,65 грн матеріальної шкоди залежно від їхньої безпосередньої участі та солідарно 10 000 грн моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Співвідповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не надали. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи.

Встановлено, що ОСОБА_2 засуджений вироком Полтавського районного суду від 27.01.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави частини майна; цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12 694, 83 грн та 2000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; у частині відшкодування майнової шкоди в загальній сумі 163 369,99 грн позов залишено без розгляду.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільноправові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_2 засуджений за те, що у ніч з 23 на 24 січня 2018 року ОСОБА_2 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , під час здійснення крадіжки, перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , в кімнаті будинку виявили ключ до замку запалювання легкового автомобіля «ВАЗ 111930», д.н.з. НОМЕР_1 , після чого у них виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Реалізуючи свій спільний корисливий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись тим, що власника поряд немає та його злочинні дії не будуть помічені, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальних збитків потерпілому та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, шляхом пошкодження вхідних дверей за допомогою лому, проникли до приміщення гаражу, розташованого на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , з якого вчинили крадіжку, де за допомогою ключа, що знайшли в житловому будинку, привели в дію двигун транспортного засобу - легкового автомобіля «ВАЗ 111930», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 . Встановивши контроль над транспортним засобом, відчинивши металеві ворота гаражу, здійснили виїзд на вулицю, перемістивши транспортний засіб в просторі всупереч волі власника ОСОБА_1 . Таким чином здійснили незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Згідно з висновком експерта №55 від 28 лютого 2018 року ринкова вартість автомобіля становить 121713,65 грн. Вартість матеріального збитку, завданого потерпілому внаслідок скоєння злочину, становить 121 713,65 грн(а.с. 16-24). Цивільний позов ОСОБА_4 у цій частині залишений без розгляду, оскільки автомобіль належить інший особі, яка не залучена до участі у справі, а ОСОБА_4 не підтвердив повноваження на захист інтересів власника майна.

Отже, факт та обставини, вину ОСОБА_2 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом та розміром заподіяної майнової шкоди позивачу суд вважає доведеним.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником легкового автомобіля «ВАЗ 111930», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (а.с. 2).

За таких обставин позов у частині стягнення вартості викраденого автомобіля у розмірі 121 713,65 грн є обґрунтованим.

Позивач не надав доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у незаконному заволодінні транспортним засобом, тому позов у частині щодо нього задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» якщо матеріальну шкоду заподіяно підсудним спільно з іншою особою, справу щодо якої виділено в окреме провадження, суд покладає обов`язок по відшкодуванню шкоди у повному розмірі на підсудного. При винесенні в наступному обвинувального вироку щодо особи, справу про яку було виділено в окреме провадження, суд вправі покласти на неї обов`язок відшкодувати шкоду солідарно з раніше засудженим.

З огляду на вищевикладе, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення 121 713,65 грн матеріальної шкоди з ОСОБА_2 .

У частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 17 700 грн, з яких:

-9200 грн(вартість пошкоджених вхідних дверей);

-2300 грн(вартість шкіряної куртки чорного кольору з натуральним хутром 52 розміру;

-1200 грн(вартість болоньєвої куртки утепленої чорного кольору 52 розміру);

-5 000 грн(грошових коштів) позов задоволення не підлягає з огляду на таке.

Позивачем не надано доказів, які підтверджують понесені ним витрати, пов`язані із відновленням пошкоджених вхідних дверей у розмірі 9200 грн.

Також не надано доказів на підтвердження факту знищення, пошкодження чи викрадення інших речей. Окрім того, позивач у судовому засіданні пояснив, що ці речі та гроші належать його батькам, які не є стороною у справі.

У частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як вбачається з положень ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що внаслідок викрадення автомобіля позивачу заподіяно моральної шкоди, оскільки це призвело до зміни його способу життя, душевних стражданнях та переживаннях з цього приводу та вимушених змінах в організації свого життя. Разом з тим, суд вважає, що розумним та обґрунтованим є розмір моральної шкоди у 5 000 грн, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 .

Позивач не надав доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у спричиненні йому майнової та, відповідно, моральної шкоди, тому позов у частині щодо нього задоволенню не підлягає.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 121 713,65 грн матеріальної та 5 000 грн моральної шкоди, всього 126 713,65 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 267 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк