КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 362/2907/20
провадження № 22-ц/824/5782/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про витребування майна із чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» - адвоката Чередніченка Максима Миколайовича на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року в складі судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

встановив:

04.06.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті підстави, що 15.10.2013 між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про фінансовий лізинг №00008571, разом з додатками до нього, серед яких загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, які є невід`ємними частинами договору лізингу.

Об`єктом договору лізингу є транспортний засіб «VW Passat В7 2,0 І TDI», 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 .

На виконання умов вказаного договору та положень п.3.2. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, позивачем укладено відповідний Договір купівлі-продажу транспортного засобу з ТОВ «Атлант-М Лепсе», відповідно до умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало (отримало право власності) на об`єкт лізингу, що підтверджується Актом приймання-передачі транспортного засобу від 21.10.2013, та передало його в користування під виплату лізингових платежів лізингоодержувачу.

В подальшому, ТОВ «Порше Лізинг Україна» 22.10.2013 зареєструвало за собою об`єкт лізингу, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Починаючи з 2015 року відповідач не виконував своїх зобов`язань перед позивачем за договором лізингу.

У серпні 2016 року відповідач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про припинення права власності на транспортний засіб та визнання права власності на об`єкт лізингу за відповідачем.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2017 року ( справа № 362/4088/16-ц) за ОСОБА_1 визнано право власності на об`єкт лізингу, а саме на транспортний засіб VW Passat В7 2.0 ITDI, 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2017 року залишено без змін.

Після набрання законної сили рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2017 року ОСОБА_1 перереєстрував право власності на об`єкт лізингу за собою.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року ( справа №362/4088/16-ц) касаційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено частково. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ "Порше Лізинг Україна" про припинення права власності на транспортний засіб та визнання права власності відмовлено.

Таким чином, об`єкт лізингу вибув з права власності позивача на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано.

Враховуючи ту обставину, що спірний автомобіль вибув з володіння власника ТОВ "Порше Лізинг України" на підставі рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, просив ухвалити рішення про витребування транспортного засобу марки VW Passat В7 2.0 ITDI , 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , із володіння ОСОБА_1 у власність ТОВ «Порше Лізинг Україна». Визнати за ТОВ «Порше Лізинг Україна» право власності на вказаний транспортний засіб.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року за клопотанням позивача до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_2 , як нового власника спірного майна, яке було набуте останнім на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 28.07.2017 року.

29.03.2021 ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось до суду з додатковими поясненнями (уточненнями) до позовної заяви, в яких просило позовну вимогу про витребування об`єкта лізингу розглядати з урахуванням ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року про залучення співвідповідача, а саме в наступній редакції: " Витребувати транспортний засіб марки VW Passat В7 2.0 ITDI , 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , із володіння ОСОБА_2 у власність ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Порше Лізинг Україна" станом на 17 січня 29017 року було відомо про порушення свого права. Звернувшись з позовом в червні 2020 року, позивач пропустив строк позовної давності, про застосування наслідків спливу якого просив представник відповідачів.

В поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» - адвокат Чередніченко М. М. просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував ст. 256, 257, 267 ЦК України.

Вважає, що строк позовної давності повинен обчислюватися з 18 вересня 2019 року, після прийняття Верховним Судом постанови від 18 вересня 2019 року по справі №362/4088/16-ц. Про те, що саме ОСОБА_2 є власником об`єкту лізингу позивач дізнався лише у вересні 2020 року з відповіді на адвокатський запит.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні 07.11.2023 апеляційним судом до участі в справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3 , на якого згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів 10.06.2021 в ТСЦ №8043 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві здійснено перереєстрацію спірного транспортного засобу за договором купівлі-продажу №8043/2021/2625206 (а.с. 94-95 т. 3).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Осадько О. О., відповідач ОСОБА_2 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ТОВ "Порше Лізинг Україна" - адвокат Чередніченко М. М., а також третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній та додатково отриманими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відтак, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Звернувшись до суду з вказаним позовом, позивачем не надано актуальної інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про зареєстроване право власності на транспортний засіб VW Passat В7 2.0 ITDI, 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , який є предметом спору.

Суд першої інстанції, не перевіривши, чи пред`явлений позов до належного відповідача, дійшов передчасного висновку про те, що ОСОБА_2 є особою, яка порушила права позивача.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦВС в м. Києві ( філія ГСЦ МВС) на запит апеляційного суду від 27.09.2023, згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів 10.06.2021 в ТСЦ №8043 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві здійснено перереєстрацію спірного транспортного засобу за договором купівлі-продажу №8043/2021/2625206.

Таким чином судом встановлено, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції спірний транспортний засіб вибув з володіння як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , власником вказаного майна є ОСОБА_3 , якого не притягнуто до участі в справі в якості відповідача, вказаний недолік не може бути усунений при розгляді справи апеляційним судом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, розглянув справу до неналежного відповідача, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Щодо постановлення окремої ухвали.

19.09.2023 представник позивача - адвокат Чередніченко М. М. звернувся до суду з клопотанням про постановлення окремої ухвали у зв`язку з відчуженням ОСОБА_2 транспортного засобу, на який було накладено арешт.

Зазначив, що постановою Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року накладено арешт на автомобіль VW Passat В7 2.0 ITDI, 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , що належав на праві власності ОСОБА_2 .

07.06.2021 ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного суду з заявою про роз`яснення постанови про накладення арешту, а 10.06.2021 перереєстрував вказаний транспортний засіб на ОСОБА_3 .

Відчуження ОСОБА_2 майна, на яке накладено арешт, містить ознаки кримінального правопорушення, а тому наявні підстави для постановлення окремої ухвали та направлення її органам досудового розслідування.

Суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Суд виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідного клопотання прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено ( частини перша, одинадцята статті 262 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 року в справі №761/32388/13-ц зазначено, що "при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком".

З урахуванням меж розгляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає правових підстав для постановлення окремої ухвали із заявлених ТОВ "Порше Лізинг Україна" обставин стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення. Встановлення наведених заявником порушень знаходяться поза межами предмету перевірки у цьому апеляційному провадженні, а заявник не позбавлений права особисто звернутися до відповідних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення, якщо вважає, що такі події мали місце.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено з інших підстав, новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» - адвоката Чередніченка Максима Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.01.2024.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук