Справа № 277/442/23
Номер рядка звіту 67
РІШЕННЯ

іменем України

"29" червня 2023 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Редіч Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Піскун Олексій Сергійович про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Редіч Н.Ю. звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у період з 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 та у період з 05 червня 2022 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3 - день смерті ОСОБА_4 , визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 : житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :09:001:017, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1139 га, кадастровий номер :09:001:0018, які розташовані за адресою Житомирська область, Звягельський район, с. Степанівка; у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку: житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :09:001:017, за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1139 га, кадастровий номер :09:001:0018, за адресою Житомирська обл., Звягельський р-н, с. Степанівка.

Вимоги мотивує тим, що позивач разом з ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина в період часу з 2013 року по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, у період часу з 2013 року по жовтень 2015 року подружжя проживало однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, що включало в себе ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету та витрат, придбання майна для спільного користування за спільні гроші внаслідок спільної праці, спільну участь в утриманні житла та подальшу побудову сім`ї.

12.12.2014 року подружжя для спільного подальшого користування за спільні кошти придбали житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою подружжя були зареєстровані та проживали однією сім`єю до 01.02.2023 року.

Окрім того, за час перебування у цивільному шлюбі подружжя спільно придбали земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0,1139 га, розташовану у вказаному населеному пункті. Зазначене підтверджується відповідними копіями договорів купівлі-продажу, які додаються до матеріалів позовної заяви.

10.10.2015 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Степанівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис №5. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

12.05.2022 року рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області шлюб між позивачем та ОСОБА_4 розірвано. Однак, не зважаючи на зазначене, подружжя продовжили проживати однією сім`єю в спільному будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Так, незважаючи на розірвання шлюбу, подружжя продовжили вести спільне господарство, мати спільний бюджет, харчування та побут, за ними збереглися взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. Окрім того, подружжя разом проводили дозвілля, виховували малолітню дитину та будували плани на майбутнє.

23.09.2022 року ОСОБА_4 був мобілізований Житомирським обласним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки та з 24.09.2022 року проходив військову службу.

Під час проходження військової служби ОСОБА_4 постійно підтримував зв`язок із дружиною - ОСОБА_1 та сином ОСОБА_5 за допомогою мобільного зв`язку, листування у месенджерах "Viber" та "Facebook".

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 загинув внаслідок отримання вибухової травми під час безпосередньої участі у бойових діях.

Оскільки за життя ОСОБА_4 заповіту складено не було, після його смерті приватним нотаріусом Звягельського районного нотаріального округу Піскуном О.С. відкрита спадкова справа №70317316.

ОСОБА_4 був власником нерухомого майна, що було придбане подружжям за час спільного проживання однією сім`єю, зокрема: житлового будинку в цілому з усіма господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :09:001:0017, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1139 га, кадастровий номер :09:001:0018, яка розташована за адресою Житомирська область, Ємільчинський район, с. Степанівка.

Вказане майно було придбано під час спільного проживання позивача з ОСОБА_4 однією сім`єю за їхні спільні кошти, однак було оформлено на ім`я померлого, а тому вказане майно, на думку представника позивача є спільною сумісною власністю подружжя.

Представник позивача вважає, що позивач має право на визнання за нею права власності на частину майна, набутого ОСОБА_4 під час спільного проживання з позивачем однією сім`єю, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду із даною позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину майна, адже іншими способами неможливо захистити права та інтереси позивача.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовну заяву, просили її задовольнити, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, вказала, що позовні вимоги не визнає. Позивач самостійно подала на розлучення з її сином ОСОБА_4 . З травня 2022 року позивач та її син не перебували в шлюбі і не проживали однією сім`єю, але мали спільну опіку над їх сином ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Піскун О.С. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є родичем загиблого ОСОБА_4 та підтверджує той факт, що її племінник ОСОБА_4 після розлучення фактично проживав разом з ОСОБА_1 та їх малолітнім сином ОСОБА_5 .

Як показала в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 та у зв`язку з цим може підтвердити, що подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю у спільному будинку, вели спільне господарство та перебували в сімейних стосунках, як чоловік та дружина. За характером їх поведінки було зрозуміло, що останні перебувають у близьких відносинах, мають спільні плани на майбутнє.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що проживає в сусідньому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а тому їй відомо, що її сусіди ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом як сім`я, виховували малолітню дитину та разом вели спільне господарство. Подружжя мало гарні відносини один з одним, ставились один до одного з повагою.

Вислухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно ксерокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 22.08.2017 року Ємільчинським районним відділом РАЦС ГТУЮ у Житомирській області - ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 21).

Відповідно до ксерокопії договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.12.2014 року - ОСОБА_4 придбав житловий будинок в цілому з усіма господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 22-24).

Згідно ксерокопії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.12.2014 року - ОСОБА_4 придбав земельну ділянку, площею 0,2500 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :09:001:0017, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 32-34).

Як вбачається з ксерокопії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.12.2014 року - ОСОБА_4 придбав земельну ділянку, площею 0,1139 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :09:001:0018, що розташована за адресою: Житомирська область, Ємільчинський район, с. Степанівка. (а.с. 38-40).

Згідно ксерокопії рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12.05.2022 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який був зареєстрований Степанівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області. (а.с. 42).

Із ксерокопії довідки командира військової частини НОМЕР_2 №1947 від 15.12.2022 року - ОСОБА_4 з 23.09.2022 року мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_6 , а з 24.09.2022 року зарахований до списків військової частини НОМЕР_2 . (а.с 43).

Згідно ксерокопії лікарського свідоцтва про смерть №19 від 01.02.2023 року, яке видане КЗ "Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи" та ксерокопії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане Ємільчинським відділом ДРАЦС у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 44, 45).

14.03.2023 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Піскуна О.С. із заявою про прийняття спадщини малолітнім сином ОСОБА_5 після смерті батька ОСОБА_4 . На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №35/2023, що стверджується ксерокопією витягу зі спадкового реєстру. (а.с. 46-48).

Ксерокопією довідки Степанівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради Житомирської області №137 від 07.02.2023 року стверджується, що ОСОБА_1 на день смерті свого співмешканця ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 та разом вели спільне господарство, а також проводила поховання чоловіка за свій рахунок. (а.с. 55).

Відповідно до ксерокопії довідки Степанівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради Житомирської області №139 від 07.02.2023 року до складу сім`ї ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , належали співмешканка ОСОБА_1 та син ОСОБА_5 (а.с. 56).

Дослідивши в судовому засіданні знімки екрану мобільного телефону, встановлено, що ОСОБА_4 під час проходження служби постійно підтримував зв`язок з дружиною та сином за допомогою мобільного зв`язку та листування у месенжерах «Viber» та «Facebook». (а.с. 57-66).

Як вбачається із знімків екрану із мобільного додатку «Приват24», ОСОБА_9 перебуваючи на військовій службі забезпечував фінансово родину, перераховуючи кошти на картку позивача. (а.с. 67-68).

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку з цим взаємних прав та обов`язків притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби змушений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між: чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведене вище узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 23.09.2021 №204/6931/20.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.

Разом із тим, нормою статті 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ч.ч.2, 3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

У п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч.1 ст.392 ЦК України).

Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене вище, аналізуючи подані докази, які оцінені судом як кожен окремо, так і в сукупності між собою, суд прийшов до переконання про те, що позивач із померлим ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, адже дані обставини підтверджено показаннями свідків, довідками Степанівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради Житомирської області, знімками екрану мобільного телефону з листуванням у месенжерах «Viber» та «Facebook» та знімками екрану із мобільного додатку «Приват24», які між собою узгоджується.

Крім того суд прийшов до висновку про те, що спірний житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Відповідачами під час судового розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами, що на час придбання житлового будинку ОСОБА_4 не проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 .

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 необхідно визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності та в порядку поділу такого майна колишнього подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та земельних ділянок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Піскун Олексій Сергійович про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 05 червня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 - день смерті ОСОБА_4 .

Визнати житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :09:001:0017, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1139 га, кадастровий номер :09:001:0018, яка розташована за адресою: Житомирська область, Звягельський район, с. Степанівка спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 право власності на 1/2 частку: житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами; земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :09:001:0017, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1139 га, кадастровий номер :09:001:0018, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Звягельський район, с. Степанівка.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 10.07.2023 року.

Суддя: В. В. Заполовський