Справа № 405/460/23
Провадження №2/405/52/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Дризі Є.В.,

за участю учасників справи:

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 405/460/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що вона (позивач) є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований, але фактично з вересня, 2020 року не проживає її син - відповідач ОСОБА_2 , який створив свою сім`ю та проживає у цивільної дружини. Також позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_2 мотивуючи тим, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , приходить до її домоволодіння в будь-який час дня чи ночі та приводить з собою сторонніх осіб, та вчиняє відносно неї психологічне та фізичне насильство, погрожує фізичною розправою, в зв`язку з чим вона (позивач) неодноразово викликала поліцію, представниками якої відносно відповідача складалися адміністративні протоколи та виносилися заборонні приписи. Крім того, зазначила, що відповідач ОСОБА_2 не приймав участі в утриманні належного їй (позивачу) майна, не вносив плату за комунальні послуги, та факт реєстрації останнього в зазначеному будинку порушує її ( ОСОБА_1 ) право на вільне розпорядження і користування належним їй майном, а тому вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою про усунення порушення її прав.

З огляду на викладене вище, позивач ОСОБА_1 просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 30.03.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщеннямпідтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Додатково на обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач є її рідним сином, який зареєстрований в належному їй на праві приватної спільної часткової власності майні - житловому будинку АДРЕСА_1 , однак з 2020 року, за вказаною адресою відповідач не проживає, так як постійно проживає на квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , більш того, в помешканні відсутні його особисті речі, та всі належні йому речі він вивіз до дружини. Зазначила, що вона постійно проживає за вказаною адресою, в свою чергу, відповідач періодично приходить до її будинку, коли йому заманеться, однак не з метою проживання у ньому, а приводить з собою сторонніх осіб, пиячить та вживає шляхом паління заборонені речовини, влаштовуючи при цьому сварки та погрожуючи їй фізичною розправою.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов, - не подавав, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-2637, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Гарською В.В., позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності 3/4 частки домоволодіння з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Зазначене речове право на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.2002 року № 3-2637 на частини домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 зареєстровано в КООБТІ за ОСОБА_1 , записано в реєстрову книгу за № 27, за реєстровим № 8154.

Крім того, зазначене речове право зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.10.2015 року № 46414023, за яким за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-2637, виданого 14.10.2002 Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою, на праві приватної спільної часткової власності, зареєстровано частини домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Окрім того, як вбачається з Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 46415576 та № 46416685 від 27.10.2015 року, виданих реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області за ОСОБА_1 на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину №194, виданого 10.10.2002 року Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області та рішення суду № 1111/4732/12, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 17.10.2012 року, на праві приватної спільної часткової власності, зареєстровано 1/8 та 1/32 відповідно частини домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради від 15 лютого 2023 року (довідка № 001864/1 про реєстрацію місця проживання особи), місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.05.1995 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, відповідно до довідки, виданої квартальним комітетом № 19 Подільського району м. Кропивницького від 21 жовтня 2022 року № 189, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за вказаною адресою не проживає з вересня, 2020 року.

При цьому, позивач ОСОБА_1 як на підстави позову посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 , будучи зареєстрованим в домоволодінні, яке належить їй на праві приватної спільної часткової власності за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживаючи за вказаною адресою з 2020 року, та періодично з`являючись в т.ч. із сторонніми особами за вказаною адресою, вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до неї, чим створює загрозу її життю та здоров`ю, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталася до поліції, та на підтвердження відповідних обставин позивач надала в якості письмового доказу терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 19.10.2022 року серії АА №157883, складений інспектором СПДН Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Могилою С.С., згідно з яким 19.10.2022 року о 12.00 в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 та стосовно кривдника вжито захід термінового заборонного припису у вигляді заборони у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесено строком на 5 діб з 13.40 год. 19.10.2022 року до 13.40 год. 24.10.2022 року.

Крім того, терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №157888 від 28.11.2022 року винесено відносно кривдника ОСОБА_2 , постраждалою особою зазначено ОСОБА_1 та стосовно кривдника вжито захід термінового заборонного припису у вигляді заборони у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесено строком на 10 діб з 17.55 год. 28.11.2022 року до 17.55 год. 08.12.2022 року.

Відповідно до п. п.3, 6, 7, 8 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Окрім того, постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 листопада 2022 року (справа № 405/5905/22), яка набрала законної сили 15 листопада 2022 року, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №484337 від 19.10.2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн. 00 коп. та зі змісту зазначеної постанови встановлено, що ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 19.10.2022 близько 12:00 год. за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 , що полягало у висловлюванні на адресу останньої нецензурною лайкою та погроз фізичною розправою.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вищезазначені дії відповідача ОСОБА_2 свідчать про вірогідність повторного вчинення домашнього насильства по відношенню до позивача ОСОБА_1 , яка є особою похилого віку та яка не спроможна захистити себе від агресивної протиправної поведінки відповідача, за місцем фактичного проживання останньої в будинку АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної спільної часткової власності.

Поряд з цим, Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тобто, за своєю природою це право проживання є правом сервітутного типу і відноситься до особистих сервітутів. Особистий характер даного сервітуту полягає в тому, що він встановлюється в інтересах певної особи, яка має статус члена сім`ї власника житлового приміщення. Отже, особа матиме право на користування житлом поряд з власником за умови, що вона є членом сім`ї власника житла та проживає разом з ним.

При цьому, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно з якими член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом.

Оскільки під час судового розгляду достеменно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , який набув права користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , не проживає в зазначеному вище домоволодінні, право приватної спільної часткової власності на який належить позивачу ОСОБА_1 , понад один рік, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеним будинком, або ж намагався вселитися в домоволодіння, або ж був відсутній в будинку за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-ІХ від 05.11.2021 року, орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, при вирішенні судом питання про судові витрати по справі в порядку ст. 141 ЦПК України, відповідно до ч.1 зазначеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та враховуючи задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова