Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2023 Справа №607/8992/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Кілик М. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тернопільська районна державна нотаріальна контора Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тернопільська районна державна нотаріальна контора Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 - батько ОСОБА_4 . За наслідком заведеної спадкової справи № 258/2010 ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06 квітня 2011 року на земельну ділянку площею 3,38 га, але не оформила права власності на частку свого батька у житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

При прийнятті спадщини ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (дружина померлого ОСОБА_3 ) до Тернопільської районної державної нотаріальної контори було подано заяву про відмову від одержання обов`язкової частки спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 - мати ОСОБА_2 . За наслідком смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу № 261/2019 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом за № 829 від 12 липня 2019 року. У постанові Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 13 вересня 2022 року № 1467/02-31 встановлено, що іншим спадкоємцем, який прийняв спадщину за фактом спільної реєстрації разом з померлою на день смерті є донька померлої - ОСОБА_2 .

Зважаючи на відсутність у заповіті, що складений в користь ОСОБА_1 , частки матері у житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , вбачається, що дана частка підлягає спадкуванню за законом на тій підставі, що частина спадщини, що не охоплена заповітом спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом (ст. 1245 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

За наслідком заведених спадкових справ № 258/2010 після смерті батька ОСОБА_3 та справи № 261/2019 після смерті матері ОСОБА_5 . Тернопільською районною державною нотаріальною конторою винесено постанови від 13 вересня 2022 року № 1466/02-31 та № 1467/02-31 про відмову у вчинення нотаріальної дії у зв`язку із неможливістю виконати умови пункту 1 розділу 1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року № 296/5 - відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме - житловий будинок в АДРЕСА_1 .

У вказаних постановах від 13 вересня 2022 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою зазначено, що відповідно до вимог статті 346 ЦК України смерть власника є підставою для припинення права власності. Зроблено також посилання на лист Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, яким зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення власності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинне вирішуватись у судовому порядку.

Щодо об`єкта спадщини, то у інформаційній довідці Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 25 серпня 2022 року № 576 вказано, що за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 зареєстрований за головою колгоспного двору ОСОБА_3 па підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 16 листопада 1990 року та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 175.

Також у довідці, що видана Великоберезовицькою селищною радою від 19 жовтня 2022 року № 406 вказано, що по обліку будинковолодіння АДРЕСА_1 членами колгоспного двору були: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Таким чином, виникла ситуація при якій після смерті батька ОСОБА_3 його 1/4 частки житлового будинку в АДРЕСА_1 , перейшла по спадкуванню за заповітом до ОСОБА_2 . Від обов`язкової частки за час свого життя відмовилась ОСОБА_5 в користі ОСОБА_2 .

Частка у розмірі 1/4 на вказаний житловий будинок, що належала покійній матері ОСОБА_5 не була включена у заповіт, який складено в користь доньки ОСОБА_1 , але стала об`єктом спадкування між сестрами за законом в силу статті 1245 ЦК України.

В свою чергу, ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті матері на тій підставі, що проживали разом із нею на час її відкриття (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2023 року № 607/15901/22 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування. Судовим рішенням визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частини вказаного вище житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, а саме: 1/4 після смерті батька та 1/8 після смерті матері.

Отже, ОСОБА_2 після спадкування володіє 3/8 частки після прийняття спадщини, які додаються до її 1/4, що належала їй до відкриття спадщини (разом 5/8 частки), а ОСОБА_1 успадкувала 1/8 після смерті матері, які додаються до її 1/4, що належала їй до відкриття спадщини (разом 3/8).

З огляду на вказане, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/8 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 .

Ухвалою судді від 23 травня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/8992/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Представник позивачки, адвокат Іщук К. В. в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, щодо задоволення не заперечила.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, у якому просив суд справу розглядати без його присутності.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14 серпня 1975 року позивачка ОСОБА_6 народилася у сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

09 жовтня 1993 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_8 , що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Великолуцькою сільською радою народних депутатів Тернопільського рай бюро ЗАГС.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 роки помер ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 01 лютого 2010 року Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки - ОСОБА_5 у віці 69 років згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 20 червня 2019 року виконавчим комітетом Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 25 серпня 2022 року № 576 станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 16 листопада 1990 року та записано 16 листопада 1990 року в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 175.

13 вересня 2022 року Осадчук В. Ю. , державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, при розгляді документів, поданих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , а також, що вказаний житловий будинок належить колгоспному двору. Постановлено відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті матері - ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19 жовтня 2022 року Великолуцьким старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області видано довідку № 406 про те, що будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року - колгоспний двір. Членами колгоспного двору на 15 квітня 1991 року були: ОСОБА_3 - голова двору, 1947 року народження (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 01 від 01 лютого 2010 року); ОСОБА_5 , 1949 року народження - дружина (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 11 від 20 червня 2019 року); ОСОБА_2 , 1973 року народження - дочка; ОСОБА_1 , 1975 року народження - дочка.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/15901/22 від 09 лютого 2023 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (1/4 частину) та за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (1/8 частину).

22 червня 2023 року на запит суду від Тернопільської районної державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли матеріали спадкової справи № 261/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Із матеріалів встановлено, що 12 липня 2019 року ОСОБА_1 подала в Тернопільську районну державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка залишила заповіт.

Так, 20 лютого 2010 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла житловий будинок на АДРЕСА_2 , земельні ділянки площею 1,02 га на території Хмелівської ради Заліщицького району Тернопільської області та площею 3,38 га на території Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та грошові вклади ОСОБА_1 .

Згідно довідки № 413, виданої 12 липня 2019 року виконкомом Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на час смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані разом із померлою та проживають по теперішній час: дочка ОСОБА_2 , зять ОСОБА_10 та внук ОСОБА_11

11 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки.

11 березня 2020 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори видано ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки.

13 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

23 серпня 2022 року Великолуцьким старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області видано довідку № 343 про те, що будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року - колгоспний двір. Членами колгоспного двору на 15 квітня 1991 року були: ОСОБА_3 - голова двору, 1947 року народження (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 01 від 01 лютого 2010 року); ОСОБА_5 , 1949 року народження - дружина (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 11 від 20 червня 2019 року); ОСОБА_2 , 1973 року народження - дочка; ОСОБА_1 , 1975 року народження - дочка.

13 вересня 2022 року Осадчук В. Ю. , державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори, при розгляді документів, поданих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , а також, що вказаний житловий будинок належить колгоспному двору. Постановлено відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті матері - ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку про ринкову вартість від 16 листопада 2022 року, складеного оцінювачем ОСОБА_12 , ринкова вартість без ПДВ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 становить 171 510,00 грн.

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до наступного висновку.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При вирішення спорів щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 , а членами - ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою № 406, виданою 19 жовтня 2022 року Великолуцьким старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області.

Таким чином, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 мали ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та їхні доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в рівних частках, тобто по 1/4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частку будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Вказану частку успадкувала його донька ОСОБА_2 на підставі заповіту.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки - ОСОБА_5 .

Після її смерті відкрилася спадщина, серед іншого на 1/4 частку будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Так, як вказана частка будинку не була охоплена заповітом спадкодавця, вона спадкується за законом двома доньками ОСОБА_5 - ОСОБА_2 (за якою рішенням суду у справі № 607/15901/22 від 09 лютого 2023 року визнано право власності на 1/8 частку будинку за вищевказаною адресою) та позивачкою ОСОБА_1 .

У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно cт. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , а також те, що вказаний житловий будинок належить колгоспному двору.

Таким чином, ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, успадкувала 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.

Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору.

Померлий ОСОБА_3 отримував свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, видане Тернопільською районною радою 16 листопада 1990 року та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 175, що слідує з інформаційної довідки № 576, виданої 25 серпня 2022 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, однак такий документ було втрачено, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом визнання за нею права власності на 1/8 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 .

У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 83, 206, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тернопільська районна державна нотаріальна контора Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), , адреса місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 27, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.