Справа № 356/544/21
Номер провадження 2-п/373/2/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м.Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

за участі секретарки судових засідань Рубан В.М.,

розглянув в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Позивач звернувся до суду з вимогами: стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 40 000 грн; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.05.2021 він передав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн, які останній зобов`язався повернути йому до 23.11.2021. На підтвердження отримання коштів відповідачем було надано особисту письмову розписку від 23.05.2021. Однак, до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання не виконав, борг не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Представниця відповідача - адвокатка Панченко Т.А. у письмових поясненнях зазначила, що відповідач заперечує наявність боргу перед позивачем. У матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження боргу, зокрема копія розписки не містить власноручного підпису відповідача, а оригінал у позивача відсутній.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Заочним рішенням суду від 30.08.2022 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

22.06.2023 до суду надійшла заява представниці відповідача про поновлення строків та про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою суду від 30.06.2023 скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.07.2023 призначено справу до судового розгляду.

18.07.2023 до суду надійшли письмові пояснення представниці відповідача.

Судом встановлено наступні обставини:

До позову додано копію розписки від 23.05.2021, відповідно до якої відповідач взяв в борг у позивача гроші в розмірі 40 000 грн та зобов`язався їх повернути у повному розмірі до 23.11.2021, однак у зазначеній розписці відсутній підпис відповідача, а зазначені три підписи свідків

У підготовчому засіданні 17.07.2023 позивач повідомив суд, що не може виконати вимогу суду про надання оригіналу розписки, оскільки він у позивача відсутній.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінка аргументів сторін та доказів:

У постанові ВС від 08.07.2019 у справі № 524/4946/16-ц зроблено висновок, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічний висновок зроблений у постановах ВС від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц, від 07.02.2022 у справі № 753/97/20.

Також, у постанові ВС від 07.02.2022 у справі № 753/97/20 зазначено, що згідно з усталеною судовою практикою не може доводитися показаннями свідків виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли показання свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, прямо визначені у ЦК України, зокрема, у ч. 2 ст. 937 ЦК України (форма договору зберігання), ч. 3 ст. 949 ЦК України (обов`язок зберігача повернути річ), які до спірних правовідносин не застосовуються.

З огляду на те, що позивач не надав суду оригінал розписки, яка на його думку підтверджує наявність зобов`язань відповідача перед ним, на підставі ч. 6 ст. 95 ЦПК України суд не бере до уваги зазначений доказ.

Крім того, у копії розписки відсутній підпис відповідача, а містяться підписи лише свідків, що, з огляду на вищезазначені положення законодавства та висновки ВС, не може відчити про укладення правочину та виникнення у зв`язку з цим між сторонами зобов`язань.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 26.07.2023.

Суддя: Д. В. Свояк