Справа № 182/5944/21
Провадження № 2/0182/319/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.07.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , який до дня смерті був зареєстрований та фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі рішення виконкому Нікопольської районної ради від 07 липня 1958 року про надання права на будівництво житлового будинку на земельній ділянці, згідно нереального плану. Після смерті батька спадщину фактично прийняла його дружина ОСОБА_3 , тобто, мати позивача, шляхом проживання із спадкодавцем за однією адресою та брат позивача ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 . Після її смерті позивач та його рідний брат подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 помер, а тому до його належної частки майна позивачем до нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини. Однак, постановою Другої Нікопольської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом було відмовлено, у зв`язку з не наданням документів, які б містили відомості, що вносяться до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна, а саме: відомості про державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, позивач змушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивач на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.48), представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.35).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в Постанові „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року в п.23, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачу доводяться батьками, про що свідчить актовий запис № 580, складений 07 травня 1956 року Нікопольським міським відділом РАЦС (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що свідчить актовий запис № 2326, складений 30 грудня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради (а.с.7). При цьому, у відповідності до матеріалів, ОСОБА_2 , на підставі рішення виконкому Нікопольської районної ради від 07 липня 1958 року про надання права на будівництво житлового будинку на земельній ділянці, згідно плану, належав житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.12). У відповідності до спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_2 спадщину фактично прийняла його дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить актовий запис № 1834, складений 23 жовтня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.8). Проте, після смерті ОСОБА_3 була заведена також спадкова справа на підставі заяви позивача та його рідного брата ОСОБА_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, про що свідчить актовий запис № 2230, складений 24 листопада 2020 року Нікопольським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.9). Тому, позивач для оформлення своїх спадкових прав у встановлений законом строк звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_1 . Однак, постановою нотаріуса від 28 липня 2021 року в оформленні спадщини йому було відмовлено в зв`язку з тим, що ним не було надано правовстановлюючого документу на житловий будинок. Для вирішення цього питання нотаріусом запропоновано позивачці звернутись до Нікопольського міськрайонного суду (а.с.18). При цьому, у відповідності до поданих матеріалів справи, як на підставу звернення до суду з даним позовом, позивач долучив рішення виконкому Нікопольської районної ради від 07 липня 1958 року про надання ОСОБА_2 права на будівництво житлового будинку на земельній ділянці, згідно плану (а.с.12). Відповідно до довідки № 763 від 09 червня 2021 року, виданої КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» реєстраційний номер житлового будинку АДРЕСА_1 відсутній, тобто, до автоматизованої системи «Реєстр прав власності на нерухоме майно» дані реєстратором не вносилися (а.с.13).

Відповідно до листа Держбуду від 23.03.1999 року та п.3 постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво», до серпня 1992 року оформлення права власності на будинки проводили органи місцевого самоврядування на основі висновку про технічний стан будинку, складений у бюро технічної інвентаризації і документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений об`єкт.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто, до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть, якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

Враховуючи викладені обставини та надані письмові докази, суд вважає, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою житлового будинку АДРЕСА_1 , був побудований подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно порядку та діючих норм закону, які діяли на той час. На даний час позивачка як спадкоємиця за законом першої черги оформити спадщину через нотаріальну контору не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на житловий будинок

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями (загальна площа 55,4 кв.м., житлова площа 35,6 кв.м., допоміжна площа - 19,8 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал