ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27157/22

Провадження № 22-ц/4820/1395/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

в порядку письмового провадження розглянув цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі Салоїд Н.М. від 21 квітня 2023 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

встановив:

У грудні 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал», звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувало, що 09 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит.

Згідно п.1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10 200 грн. Згідно умов договору (пункт 1.3) кредит надається строком на 30 днів з 09.08.2021 року, дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування ним (дата платежу): 08.09.2021 р.

Відповідно до п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом - 3 825,0 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

29.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 5009883 від 09.08.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , сума заборгованості станом на дату відступлення прав вимоги складає 45645 грн., з яких 10200 грн. заборгованість за тілом кредиту та 35445 грн. заборгованість за процентами.

З цих підстав позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка станом на 05.12.2022 року становить 76 245 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10200 грн., заборгованість за процентами 35 445 грн., заборгованість за процентами з моменту відступлення прав вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 30600 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.04.2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 5009883 від 09.08.2021року 14 025 грн., з них - 10200 грн. тіла кредиту, 3825 грн. процентів за користування кредитом, судовий збір в сумі 456,4 грн. та 1620 грн. витрат на правову допомогу. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Дебт Форс» просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Зазначає, що 09.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс фінанси» згідно договору №09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги право грошової вимоги до боржника за кредитним договором №5009883.

12.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено Договір №12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту №5009883 та набуло статусу кредитора щодо боржника ОСОБА_1 .

На думку апелянта, суд не врахував, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим відповідно до статті 625 ЦК України та пункту 4.2 кредитного договору позивач нарахував проценти від простроченої суми за стандартною (базовою) ставкою у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Такі проценти як міра відповідальності передбачені договором, входять до складу грошового зобов`язання, і тому підлягали стягненню.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 09 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачеві грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10200 грн., а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору).

Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 09 серпня 2021 року; термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 08.09.2021 року.

Відповідно до п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом - 3 825,0 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказну на картковий рахунок.

За пунктом 2.3.1.1 кредитного договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору.

Згідно пункту 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 цього Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця сума договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 цього Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Того ж дня 09.08.2021 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 10200 грн, натомість, останній у встановлений кредитним договором строк не повернув грошові кошти, не сплатив проценти за користування ними та комісію за надання кредиту.

29.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 5009883 від 09.08.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , сума заборгованості станом на дату відступлення прав вимоги складає 45 645 грн., з яких 10200 грн. заборгованість за тілом кредиту та 35445 грн. заборгованість за процентами.

Згідно розрахунку позивача загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 05.12.2022 року становить 76 245,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10200 грн., заборгованість за процентами 35445 грн., заборгованість за процентами з моменту відступлення прав вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 30600 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» слід стягнути неповернутий кредит та проценти за користування кредитом у межах строку кредитування (30 днів). Решту процентів нараховано позивачем після закінчення строку дії кредитного договору, тому підстави для їх стягнення відсутні.

Доводи апеляційної скарги про хибність висновків суду в частині відмови у позові є безпідставними.

Так, згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч.2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з апеляційної скраги та додатків до неї, 12.05.2023 року в порядку відступлення ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги за договором кредиту №5009883, а отже є кредитораом щодо боржника ОСОБА_1 .

За умовами договору ОСОБА_1 зобов`язався до 08.09.2021 року повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1,5% на день. Отже, сторони встановили строк кредитування тривалістю 30 днів.

У встановлений кредитним договором строк ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти, не сплатив проценти за користування кредитом.

За наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» слід стягнути неповернутий кредит та проценти за користування кредитом у межах строку кредитування (30 днів).

Матеріали справи не містять даних щодо продовження ОСОБА_1 строку кредитування відповідно до пунктів 2.3.1.1, 2.3.1.2 кредитного договору.

Водночас згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення (а.с. 23-24) і розрахунком заборгованості (а.с. 25) ТОВ «Вердикт Капітал» висунуло ОСОБА_1 вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 09 вересня до 07 листопада 2021 року, нарахованих відповідно до пунктів 1.6, 2.3.1.2 кредитного договору, а не процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно ч.2 ст.625 ЦК України.

Наведене цілком спростовує твердження апелянта про нарахування відповідачу процентів поза строком кредитування згідно з пунктом 4.2 договору - на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало проценти за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування, то суд першої інстанції правомірно керувався тим, що підстави для стягнення цих процентів з відповідача відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаного висновку суду.

Посилання ТОВ «Вердикт Капітал» на необхідність стягнення з ОСОБА_1 процентів від простроченої суми в порядку покладення на нього відповідальності за порушення грошового зобов`язання є безпідставними, оскільки такі вимоги позивачем не заявлено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 липня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк