Справа № 204/4241/23
Провадження № 2/204/1763/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Воронько А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем, -

В С ТА Н О В И В:

22 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Третя дніпровська державна нотаріальна контора, в якій просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 на день відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для визнання ОСОБА_1 спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину належним чином після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача по матері - ОСОБА_4 . Після смерті брата - ОСОБА_4 залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 . Раніше спадкова квартира належала матері позивача - ОСОБА_5 і брату - ОСОБА_4 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 березня 1998 року ДЖКП «Південне» згідно з розпорядженням № 781-98 від 09.03.1998 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , яка за своє життя залишила заповіт, складений 11 жовтня 2008 року, посвідчений в П`ятій дніпропетровській державній нотаріальній конторі за реєстром № 4-2797, яким заповідала належну їй частку спадкової квартири ОСОБА_3 . 24 лютого 2011 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстром № 2-533 на ім`я ОСОБА_3 на 1/2 частину спадкової квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_5 21 грудня 2022 року позивач звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 рідного брата - ОСОБА_4 , так як інші спадкоємці за законом, крім позивача, відсутні. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 січня 2023 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 рідного брата ОСОБА_4 . В зазначеній постанові нотаріус вказує на те, що 23 червня 2020 року до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із претензією кредитора звернувся АТ КБ «Приватбанк», після чого була заведена спадкова справа № 302/2020 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . В претензії зазначено, що між ОСОБА_4 і АТ КБ «Приватбанк» був укладений договір строкового кредиту, який боржником в повному обсязі невиконаний і за ним рахується заборгованість у розмірі 5 730,55 грн. 15 жовтня 2008 року від імені ОСОБА_4 був складений і посвідчений в П`ятій дніпропетровській державній нотаріальній конторі заповіт за реєстром № 4-2843, в якому він заповідав належну йому частку квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , який термін для прийняття спадщини, передбачений законом, пропустив. Далі, в постанові нотаріус зазначає, що заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 у встановлений законодавством шестимісячний строк - до 21 липня 2020 року позивач не подавала. ОСОБА_1 не була зареєстрована разом із померлим ОСОБА_4 на день смерті останнього, та документи, що підтверджують факт прийняття спадщини спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця, спадкоємцем не надані. Вона постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. ОСОБА_4 був самотньою людиною, дружини і дітей у нього не було. Після смерті матері 15 липня 2009 року її брат самостійно проживав за вказаною адресою до жовтня 2018 року. 01 жовтня 2018 року у нього трапився геморагічний інсульт в лівій тім`яній області, внаслідок чого він був госпіталізований до КЗ «Клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» ДОР у неврологічне відділення для хворих з гострим порушенням мозкового кровообігу. В стаціонарне відділення брат був госпіталізований з мовними порушеннями, не міг розмовляти. Під час знаходження брата у стаціонарному відділенні вона піклувалась про нього: постійно відвідувала, допомагала пересуватися, приносила їжу і годувала, купляла ліки та медикаменти для лікування. Після виписки із лікарні з діагнозом: правобічний глибокий геміпарез справа мій брат ОСОБА_4 потребував сторонньої допомоги, так як у нього права рука і права нога не рухалися, у зв`язку з чим позивач була вимушена постійно проживати разом з ним і надавати необхідну допомогу з приводу домашнього господарства і догляду. З жовтня 2018 року по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 вони проживали разом з ним однією сім`єю за вказаною адресою. Вони мали спільний бюджет, вона купувала харчі і готували їжу, прибирала в квартирі, турбувалась за станом його здоров`я, для чого купувала необхідні ліки і медикаменти, самостійно робила братові уколи вдома, за необхідністю викликала лікарів швидкої медичної допомоги. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер вдома. Як член сім`ї померлого ОСОБА_4 , вона організувала його поховання, на що були витрачені сімейні гроші. Все вищенаведене є підставою для визнання позивача спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину належним чином, так як не відмовився від неї протягом 6-місячного строку. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом.

19 травня 2023 року від відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач частково заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований і мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . 15 жовтня 2008 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Ярославцевою І.В. за реєстром № 4-2843, згідно якого він заповідав йому - ОСОБА_3 належну йому частину квартири АДРЕСА_1 . В тексті заповіту нотаріус допустила помилку, переплутала номер квартири і номер будинку і замість квартири АДРЕСА_2 вона записала в тексті заповіту помилково «квартира АДРЕСА_1 . Він звернувся до державного нотаріуса Третьої дніпровської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/2 частину спадкової квартири за вказаною адресою. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 березня 2023 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Підставою для відмови нотаріус вказала, що згідно вищезазначеного заповіту ОСОБА_4 заповідав йому частину квартири АДРЕСА_1 , яка йому не належить. Крім того, в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 березня 2023 року державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. зазначає підставу, згідно якої вона відмовляє йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , так як ним не подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у встановлений законодавством шестимісячний строк - до 21 липня 2020 року. Вважає, що він, як спадкоємець за заповітом, складеним спадкодавцем ОСОБА_4 , має перевагу в отриманні спадщини перед спадкоємцем за законом, яким являється ОСОБА_1 . Але, позивач не має намірів звертатися до суду з позовом про захист його спадкових прав, так як пропустив строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 без поважних причин. Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини зазначає, що покладається на розсуд суду. Дійсно, позивач ОСОБА_1 протягом жовтня 2018 року по день смерті брата ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно мешкала разом з ним за адресою його постійного проживання - АДРЕСА_1 , доглядала брата після перенесеного їм інсульту, займалась його похованням, так як інших родичів або близьких людей у спадкодавця не було. У зв`язку з викладеним просив прийняти рішення згідно чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач та її представник - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні просив прийняти рішення на розсуд суду, згідно чинного законодавства України, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи - Третьої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи - Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Допитана в судовому засіданні 18 липня 2023 року в якості свідка позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що з жовтня 2018 року по день смерті брата - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою зареєстрована не була. Проживати за вищевказаною адресою вона почала після того, як у брата стався інсульт. З того часу брат постійно потребував стороннього догляду, вона доглядала за братом, купувала та готувала їжу, прибирала в квартирі, турбувалась про брата, купувала необхідні ліки, у них був спільний бюджет. Також, після смерті ОСОБА_4 саме вона займалась похованням останнього.

Допитана в судовому засіданні 18 липня 2023 року в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працює разом з ОСОБА_1 30 років. Їй відомо, що ОСОБА_1 доглядала за братом, який помер у 2020 році. Після того, як брат ОСОБА_1 захворів, остання почала постійно проживати разом з ним. Вона бувала в гостях за місцем мешкання ОСОБА_1 та її брата, у квартирі по АДРЕСА_3 . На момент смерті брата ОСОБА_1 також проживала разом з ним.

Допитана в судовому засіданні 18 липня 2023 року в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її сусідкою. Брата ОСОБА_1 вона також знає, він проживав по АДРЕСА_1 . Брат ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . На день смерті брата ОСОБА_1 , остання проживала разом з ним. Брат ОСОБА_1 був лежачий, не міг виходити за межі квартири. Іноді вона допомагала ОСОБА_1 у догляді за братом, допомагала прибирати.

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Дніпропетровську, що підтверджується її паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 02 грудня 1998 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 10-11).

Дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 « ОСОБА_8 », яке вона змінила на « ОСОБА_9 » у зв`язку з укладенням 11 жовтня 1975 року шлюбу з ОСОБА_10 , актовий запис № 1748, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Відділом РАЦС м. Дніпропетровська 11 жовтня 1975 року (а.с. 16).

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 , виданому 14 серпня 1962 року Красногвардійським районним відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 25, батьками позивача зазначені: мати ОСОБА_5 , батько ОСОБА_11 (а.с. 12).

Попереднє прізвище матері позивача « ОСОБА_12 », яким вона іменувалась, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_13 , який було припинено 25 червня 1957 року, актовий запис № 154, що підтверджується свідоцтвом про припинення шлюбу № 154, виданим Бюро записів актів громадянського стану Жовтневого району (а.с. 13), після припинення шлюбу його прізвище « ОСОБА_12 », її « ОСОБА_14 ».

Мати позивача є також і матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 12 січня 1952 року Красноармійським бюро РАЦС м. Львів, актовий запис № 55 (а.с. 17).

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є рідною сестрою по матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Матері позивача - ОСОБА_5 та брату позивача - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 березня 1998 року Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) від 09 березня 1998 року № 781-98, на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2 (а.с. 24).

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача - ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 21 липня 2009 року Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 5201 (а.с. 40).

24 лютого 2011 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-533, на частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 березня 1998 року Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) від 09 березня 1998 року № 781-98, зареєстрованого в Дніпропетровському інвентарбюро за № 318п-57, реєстраційний номер 24086345 (а.с. 22). Право власності ОСОБА_3 на частину квартири АДРЕСА_2 було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 16 березня 2011 року, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 29325918 від 16 березня 2011 року (а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 22 січня 2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 285 (а.с. 91).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на належну йому частину квартири АДРЕСА_2 .

23 червня 2020 року Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою було одержано від Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» претензію кредитора до спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у зв`язку з чим того ж дня було заведено спадкову справу № 302/2020, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 72-135).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У частині 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено та визнавалося сторонами, що спадкоємці ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений законодавством шестимісячний строк з відповідними заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

21 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті рідного брата - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 87).

Також, 21 грудня 2022 року до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_3 з заявою, в якій зазначив, що йому відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після померлого його рідного дядька - ОСОБА_4 , який залишив на його ім`я заповіт, посвідчений П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 2008 року за реєстровим № 4-2843, термін прийняття спадщини він пропустив, свідоцтво про право на спадщину за заповітом одержувати не бажає, до суду звертатись не буде (а.с. 89).

11 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті рідного брата - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину квартири АДРЕСА_2 (а.с. 107).

Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. від 11 січня 2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 рідного брата ОСОБА_4 (а.с. 109). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що заява про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк до 21 липня 2020 року ОСОБА_1 до нотаріальної контори не подавалась. Згідно листа Відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР № 14/5-15 від 02.01.2023 року інші заінтересовані особи за адресою: АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) - відсутні. Згідно паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 02.12.1998 р. на ім`я ОСОБА_1 , заявниця не була зареєстрована разом із померлим ОСОБА_4 на день смерті останнього, та документи, що підтверджують факт прийняття спадщини спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця, спадкоємцем не надані.

14 березня 2023 року до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_3 з заявою, в якій зазначив, що відкликає свою заяву від 21 грудня 2022 року та просить видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на його ім`я на частину квартири АДРЕСА_2 (а.с. 110).

Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. від 14 березня 2023 року ОСОБА_3 також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 рідного дядька ОСОБА_4 (а.с. 68). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що згідно заповіту, посвідченого П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 15.10.2008 року за реєстровим № 4-2843, складеного від імені ОСОБА_4 , останній заповідав ОСОБА_3 частину квартиру АДРЕСА_1 , яка не належить померлому ОСОБА_4 . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» м. Дніпропетровська 19.03.1998 року, згідно розпорядження № 781-98, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР, реєстраційний номер 24086345, спадкодавцю ОСОБА_4 належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_2 . Крім того, заява про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 у встановлений законодавством шестимісячний строк - до 21 липня 2020 року - ОСОБА_3 до нотаріальної контори не подавалась. Згідно листа Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР № 14/5-15 від 02.01.2023 року інші зареєстровані особи за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) - відсутні. Згідно паспорта громадянина України НОМЕР_7 , виданого Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 05.06.1998 року на ім`я ОСОБА_3 , заявник не був зареєстрований разом із померлим ОСОБА_4 на день смерті останнього, та документи, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_3 спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця, заявником не надані.

Звертаючись у березні 2023 року до суду з даним позовом позивач ОСОБА_1 просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для визнання ОСОБА_1 спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину належним чином після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , оскільки вона хоча і була зареєстрована за іншою адресою, однак фактично на день смерті ОСОБА_4 проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті брата.

У частині 3 ст. 1268 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , тобто станом на 21 січня 2020 року, останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , інші зареєстровані за вказаною адресою особи на день смерті ОСОБА_4 відсутні, що підтверджується відповіддю Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-15 від 02 січня 2023 року (а.с. 98 (зворотній бік)).

Позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , тобто станом на 21 січня 2020 року, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується відповідною відміткою у її паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданому 02 грудня 1998 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 10-11).

Відповідач ОСОБА_3 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , тобто станом на 21 січня 2020 року, також був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується відповідною відміткою у його паспорті громадянина України серії НОМЕР_7 , виданому Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 25 червня 1998 року (а.с. 89 (зворотній бік) - 90).

Відповідач ОСОБА_3 під час розгляду справи не заперечував, що у встановлений законом строк не звертався з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та підтвердив, що постійно не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому очевидним є висновок про те, що ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 у встановленому законом порядку спадщину не прийняв.

Разом з цим, як було встановлено судом під час судового засідання з показань допитаних свідків, позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала разом з останнім за адресою: АДРЕСА_1 .

Наведені обставини визнавав і відповідач ОСОБА_3 .

На користь факту проживання ОСОБА_1 разом з рідним братом ОСОБА_4 на момент його смерті свідчить також і те, що саме позивач займалась похованням ОСОБА_4 , на підтвердження чого надане свідоцтво про поховання серії НОМЕР_8 від 23 січня 2020 року (а.с. 26) та рахунком-замовленням від 21 січня 2020 року на ритуальні товари (а.с. 18).

Крім того, з Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 15440 вбачається, що ОСОБА_4 з 01 жовтня 2018 року по 12 жовтня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з встановленням йому діагнозу: геморагічний інсульт в лівій тімяній області. У вказаній Виписці також зазначено, зокрема, що ОСОБА_4 має мовні порушення, функції тазових органів не контролює (а.с. 21). Викладене свідчить про те, що починаючи з жовтня 2018 року ОСОБА_4 за станом здоров`я потребував стороннього догляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до абз. 4 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Пунктом 12 частини 1 статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

На підставі вищевикладеного суд зазначає, що сама по собі реєстрація місця проживання спадкодавця за іншою адресою на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України про неприйняття спадщини спадкоємцями, які на час відкриття спадщини фактично проживали разом зі спадкодавцем у одному будинку за однією і тією ж адресою.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи все вищенаведене суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час смерті свого брата - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , хоча і була зареєстрованою за іншою адресою АДРЕСА_4 .

За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту його постійного проживання з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, є обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню, що надасть можливість позивачу як спадкоємцю другої черги спадкування за законом отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_2 .

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

На підставі ст.ст. 29, 1216, 1217, 1220, 1223, 1268, 1270, 1272 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 315 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні, 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез