Справа № 522/2280/22
Провадження № 2/522/1177/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна про визнання договору довічного утримання недійсним, витребування майна, скасування реєстрації права власності, відновлення становища, що існувало до вчинення правочину та продовження строку на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

1.Визнати договір довічного утримання укладеного 22 грудня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, Пенчевим К.Л. за реєстровим № 4-3773 недійсним;

2.Витребувати у ОСОБА_2 із незаконного володіння квартиру за адресою АДРЕСА_1 ;

3.Скасувати реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 , проведену 29.01.2009 року на підставі договору довічного утримання укладеного 22 грудня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, Пенчевим К.Л. за реєстровим № 4-3773;

4.Відновити становище, що існувало до вчинення правочину, а саме реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 , проведену 29.01.2009 року на підставі договору довічного утримання укладеного 22 грудня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, Пенчевим К.Л. за реєстровим № 4-3773, який рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 17.05.2012 року визнано неукладеним, шляхом приведення майнового стану сторін недійсного правочину до початкового стану, тобто такого, який вони мали до вчинення правочину, а саме відновленням реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 .

5.Продовжити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНПП: АДРЕСА_3 строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Одеса.

В обґрунтування позову позивачка вказує, що в 2010 році вона звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання від 22.12.2008 року між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 неукладеним.

17.05.2012 року Приморським районним судом міста Одеси по справі № 2-3204/11 прийнято рішення, яким суд вирішив позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання неукладеним -задовольнити, визнати неукладеним договір довічного утримання, укладений 22 грудня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, Пенчевим К.Л. за реєстровим № 4-3773.

28.05.2012 року рішення Приморського районного суду міста Одеси по справі № 2-3204/11 набрало законної сили.

Позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно.

За твердженнями позивачки вона як спадкоємець за законом за померлою ОСОБА_3 відкрилась право на спадщину на об`єкт нерухомого майна ,а саме, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачка вказує, що 10.11.2021 року нею від приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу, Харківської області Молодчого І.О. отримано інформаційну довідку № 284037774 якою зазначено, що відповідно відомостей із Реєстру прав власності на нерухоме майно до теперішнього часу власником нерухомого майна -квартири за адресою АДРЕСА_2 залишається ОСОБА_2 , підставою виникнення права власності зазначено «договір довічного утримання №4-3773 від 22.12.2008 Шоста Одеська державна нотаріальна контора., дата прийняття рішення про державну реєстрацію 29.01.2009 року.

17.11.2021 року позивачка в зв`язку із оформленням спадкових справ за Законом та вирішення питання успадкування нерухомого майна, зокрема квартири за адресою АДРЕСА_2 звернувся із заявою № 1860 до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу, Харківської області Молодчого І.О. якою просив завести спадкову справу щодо померлої ОСОБА_3 , видати необхідні запити щодо оформлення спадкових справ, та в наступному видати свідоцтва про спадщину за законом на спадкове майно.

Заяву про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 було прийнято 23.11.2021 року вх.744/02-14 нотаріусом Тітаренко О.С. та заведено спадкову справу щодо майна померлої. В інформаційному листі спадкоємцю - ОСОБА_1 було зазначено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину Вам необхідно надати Рішення суду про проживання разом з померлою ОСОБА_3 за однією адресою або Рішення суду про продовження терміну прийняття спадщини.

Позивачка посилається на те, що оскільки договір довічного утримання від 22 грудня 2008 року, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який було посвідчено Шостою Одеською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 4-3773, на підставі якого за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності 29.01.2009 року на вказану квартиру за адресою АДРЕСА_2 , рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 17.05.2012 року визнано неукладеним, проте, не застосовані наслідки недійсності правочину, тому вважаємо за необхідне застосувати наслідки недійсності правочину скасувавши реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 , проведену на підставі договору довічного утримання від 22 грудня 2008 року за реєстровим номером 4-3773.

Також позивачка зазначила, що вона неодноразово зверталася до нотаріальної контори, про прийняття спадщини, тому вважає, що у неї були об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, тому причину пропуску строку на прийняття спадщини необхідно визнати поважною та продовжити строк, що відповідає правовому висновку Верховного суду України у справі 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в загальному порядку.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву та заяву про застосування строку позовної давності.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання позивачка повідомлена належним чином у встановленому порядку.

У судове засідання з`явився представник відповідача, який заперечував проти позову, надав суду особисті пояснення.

У судове засідання третя особа не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

23.03.1994 р. ОСОБА_3 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну мені квартиру від номером двадцять п`ятим у будинку під номером сорок четвертим по АДРЕСА_4 , заповідаю ОСОБА_4 .

22.12.2008 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір довічного утримання, згідно якого ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_2 належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_5 та складається в цілому з двох житлових кімнат, житловою площею 21, 8 кв.м., загальною площею 35, 1 кв.м. Зазначена квартира належить ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської Ради народних депутатів 21 серпня 1993 року за № 7-1215, зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 03 березня 1994 року, записано в реєстрову книгу за № 29пр, під реєстровим № 450, стор. 66.

22.12.2008 р. ОСОБА_3 скасувала заповіт, складений нею 23.03.1994 р.на користь ОСОБА_4 , про що свідчить наявний в матеріалах справи Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 17902740 від 22.12.2008 р.

22.12.2008 р. ОСОБА_3 склала новий заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну мені квартиру під АДРЕСА_5 , заповідаю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

29.01.2009 р. проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру під АДРЕСА_5 , що підтверджується наявними в матеріалах справи Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21717331 від 29.01.2009 р. та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 284037774 від 10.11.2021 р.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується наявним в матеріалах справи Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 04.10.2010 р.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2012 р. у цивільній справі № 2-3204/11, провадження № 2/1522/3719/12, визнано неукладеним договір довічного утримання, укладений 22 грудня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, Пенчевим К.Л. за реєстровим № 4-3773.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.11.2012 р. у цивільній справі № 1522/24741/12 (попередній номер 2-3204/11), провадження № 2п/1522/503/12, скасовано заочне рішення від 17.05.2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання неукладеним.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2012 р. у цивільній справі № 1522/27673/12 (попередній номер 2-3204/11), провадження № 2/1522/12045/12, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання неукладеним залишено без розгляду.

17.11.2021 р. позивачка ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ользі Сергіївні заяву про прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом від 24.11.2021 р. № 459/02-14 «Інформаційний лист спадкоємцю» Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна повідомила позивачці ОСОБА_1 , що її заяву про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 отримано 23.11.2021 року, вх. № 744/02-14, та заведено спадкову справу до майна померлої. Для видачі свідоцтва про право на спадщину Вам необхідно надати Рішення суду про проживання разом з померлою ОСОБА_3 за однією адресою або Рішення суду про продовження терміну прийняття спадщини.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Позивачка оспорює укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір довічного утримання від 22.12.2008 р.

Позивачка обґрунтовує свої вимоги Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2012 р. у цивільній справі № 2-3204/11, провадження № 2/1522/3719/12, яким було визнано неукладеним оспорюваний договір довічного утримання від 22.12.2008 р.

Однак, судом встановлено, що заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2012 р. у цивільній справі № 2-3204/11, провадження № 2/1522/3719/12, було скасоване ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.11.2012 р.у цивільній справі № 1522/24741/12 (попередній номер 2-3204/11), провадження № 2п/1522/503/12

Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2012 р. у цивільній справі № 1522/27673/12 (попередній номер 2-3204/11), провадження № 2/1522/12045/12, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання неукладеним залишено без розгляду.

Таким чином, підстава, на яку посилається позивачка в обгрунтування вимоги про визнання недійсним договору довічного утримання від 22.12.2008 р., спростовується матеріалами справи. З інших підстав зазначений правочин позивачкою не оспорюється.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оспорюваний правочин відповідає вимогам закону, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про правомірність набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на квартиру під АДРЕСА_5 , на підставі договору довічного утримання від 22.12.2008 р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, Пенчевим К.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 4-3773.

Суд також звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься заповіт ОСОБА_3 від 22.12.2008 р., яким вона на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну мені квартиру під АДРЕСА_5 , заповідаю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З цих підстав, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідач є законним власником спірного майна, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про витребування майна, скасування реєстрації права власності, відновлення становища, що існувало до вчинення правочину.

Щодо позовної вимоги про продовження позивачці строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Одеса, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини і лише особисто.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України, строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , закінчився 03.04.2010 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Також абзацом 6 пунктом 24 вказаної вище Постанови зазначено, що у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини

У постанові Верховного Суду по справі № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року визначено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивачкою не доведено поважності причин, з яких вона пропустила строк прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Одеса.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольги Сергіївні із заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто через 10 років з дня смерті спадкодавця.

Суд не вбачає розумних та поважних причин, які заважали позивачці прийняти спадщину протягом 10 років з дня смерті спадкодавця.

Також суд критично ставиться до доводів позивачки про те, що вона вважається такою, що прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, зокрема як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та який не заявив про відмову від неї.

Так, в матеріалах справи міститься копія паспорта позивачки, з якого вбачається, що остання з 17.09.1982 р. проживає в місті Харкові, про що, власне, зазначено і в позовній заяві.

Водночас спадкодавець ОСОБА_3 проживала в місті Одесі, де і померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкова справа також була заведена в місті Одесі.

Тому суд вважає недоведеною ту обставину, що позивачка прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи аргументи та доводи позивачки, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачці додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд на-дає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо заявленого представником відповідача клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, то суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Суд відмовляє в позові через його необґрунтованість, а тому відсутні підстави для застосування до вимог позивачки наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в позові відмовлено повністю, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивачку.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 280, 284, 288, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна про визнання договору довічного утримання недійсним, витребування майна, скасування реєстрації права власності, відновлення становища, що існувало до вчинення правочину та продовження строку на прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.07.2023.

Суддя Р.Д. Абухін

18.07.23