У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Щепановій І.І.,

за участю відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться вказана вище цивільна справа.

Предметом спору у ній є стягнення з відповідачів як спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заборгованості за договором кредитним договором № іро15719 від 28.05.2020 у розмірі 1 303 392,52 грн.

14.12.2023 відповідачем-1 було подано до суду клопотання про передачу справи на розгляд до іншого суду в межах територіальної юрисдикції знаходження спадкового нерухомого майна.

У підготовчому засіданні відповідач-1, яка діє також як законний представник відповідача-3, подане клопотання про передачу справи на розгляд до іншого суду підтримала.

Представник позивача у підготовче засідання не з`явився, подав до суду 14.12.2023 клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач-2 у підготовче засідання не з`явися, про час та місце проведення підготовного засідання повідомлений належним чином, причини неявки у підготовче засідання не повідомив.

Суд вважає за можливе провести підготовче засідання та розглянути подане клопотання за відсутності представника позивача та відповідача-2, оскільки їх неявка не є перешкодою для проведення підготовчого засідання та розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення відповідача-1 та вивчивши подане клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Статтею ст. 30 ЦПК України передбачено випадки виключної підсудності справ.

Зокрема, згідно ч.1 цієї статті, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місце знаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно ж ч. 3 цієї статті, позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями, пред`являються за місцезнаходженням спадкового майна або основної його частини.

При поданні даного позову до Солом`янського районного суду м. Києва позивачем зазначено, що даний позов подається за місцем проживання відповідачів у справі.

При цьому, відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вимоги ЦПК України щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил територіальної підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Чинним процесуальним законодавство не урегульовано питання підсудності справ кредиторів спадкодавця про стягнення його боргу зі спадкоємців, які прийняли спадщину.

На стадії підготовчого засідання, судом встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 входить нерухоме майно - садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з положеннями ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, на думку суду, спір щодо стягнення кредитором боргу зі спадкоємців померлого боржника має вирішуватись за правилами виключної підсудності за місцем знаходження нерухомого майна або основної його частини.

За приписами ч. 1 ст. 378 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України». Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням вказаних положень закону, враховуючи те, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, яке входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 та яке знаходиться у Броварському районі Київської області, на даний спір поширюються вимоги щодо виключної підсудності, враховуючи позицію відповідача-1, яка просила передати справу на розгляд іншому суду, діючи в інтересах та у відповідності до завдань цивільного судочинства щодо унеможливлення скасування рішення суду з підстав недотримання правил підсудності, суд вважає правильним передати дану справу за виключною підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Керуючись ст.ст.28, 30, 31 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - передати на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Букіна О.М.