Справа № 206/5359/23
Провадження № 2-о/206/447/23
УХВАЛА

27 грудня 2023 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої-судді Плінської А.В.,

при секретарі Крижко О.А.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 , її представника-адвоката Ангелова Ю.В., заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі клопотання представника заінтересованої особи Самарського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Дніпра про закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Самарський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Дніпра, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин.

Представник заінтересованої особи начальник Самарського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Дніпра Стужук Максим звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, яке обґрунтував тим, що зі змісту заяви про встановлення факту родинних відносин, вбачається, що заявниці необхідно встановлення даного факту для отримання виплат, що пов`язані зі смертю військовослужбовця, тому даний спір не може розглядатися в суді загальної юрисдикції і є підсудний до юрисдикції адміністративного суду.

Заявниця та її представник заперечували проти цього клопотання, зазначивши, що головною метою встановлення цього факту є захист немайнових прав малолітньої доньки загиблого, щоб вона могла отримати право на його прізвище та захисту її майнових спадкових прав.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні також заперечували проти цього клопотання, зазначивши, що бажанням їх загиблого сина було, щоб його донька ОСОБА_4 мала усі права дитина, що має батька.

Вирішуючи клопотання про закриття провадження у справі, суд врахував наступне.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Встановлення факту, що має юридичне значення, можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З аналізу вказаних процесуальних норм слідує, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

У заяві про встановлення факту батьківства зазначено, що встановлення цього факту є необхідним для реалізації прав малолітньої доньки заявника щодо зазначення померлого ОСОБА_5 батьком у свідоцтві про народження, спадкування.

Отже, з викладеного слідує, що встановлення факту батьківства стосовно ОСОБА_6 пов`язане з виникненням майнових прав не лише у вигляді права на отримання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю її батька під час виконання обов`язків військової служби, а й майнових прав щодо спадкування, особистих немайнових прав (як-от право на прізвище батька (стаття 145 СК України), визначення по батькові дитини (стаття 147 СК України).

Таким чином, відсутні підстави вважати, що за предметом та можливим правовими наслідками розгляд цієї заяви існує виключно у сфері публічно-правових відносин.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Самарського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Дніпра про закриття провадження у справі, оскільки ця справа підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255, 260, 261,353-354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Самарського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Дніпра про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Самарський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Дніпра, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.В. Плінська