Справа №336/2844/16-ц
Провадження №2-п/336/31/2023
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

24 липня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши матеріали заяви адвоката Іванісова Володимира Сергійовича про перегляд заочного рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Іванісов В.С., який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги б/н від 15.06.2023 серії АР № 112943 та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №001882 від 05.11.2016 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить: 1) поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення; 2) прийняти заяву про перегляд заочного рішення до розгляду; 3) скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2016 року по справі № 336/2844/16-ц і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Заяву обґрунтовує тим, що 05.10.2016 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 336/2844/16-ц за позовом ПАТ Банк «ТРАСТ», правонаступником якого є ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Копію вказаного рішення відповідач не отримував, а був ознайомлений з ним через свого представника лише після ознайомлення 12.06.2023 з матеріалами справи. В судові засідання відповідач не з`являвся з причин того, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи. Жодного разу не отримував судових повісток, направлених на відому суду адресу його реєстрації. В матеріалах справи відсутні докази вручення йому поштової кореспонденції. Оскільки судова повістка не надходила і особисто не вручена, тому відповідач не з`явився на судове засідання та не повідомив суд про причину своєї неявки. Неповідомлення відповідача у встановленому законом порядку про розгляд справи позбавило ОСОБА_1 прав, передбачених ч.2.,3,6 ст.43 ЦПК України, зокрема подавати докази, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи, а також призвело до ухвалення неправильного заочного рішення судом.

До заяви додано: квитанцію про сплату судового збору на суму 536,80 гривень, ордер та свідоцтво адвоката, копію заяви для направлення позивачу.

На виконання вимог ст.187 ЦПК України, суд 30.06.2023 звернувся з запитом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 30.06.2023: інформація про поточну реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня. Місце попередньої реєстрації: АДРЕСА_1 .

Згідно Листа Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-46/4465 від 04.07.2023, за відомостями Департаменту, гр. ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 10.11.2005 по 28.09.2016.

Згідно Листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України № 6.2-9762/6-23 від 18.07.2023 (до суду надійшов 24.07.2023), за наявною в ДМС інформацією, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 25.10.2016 значиться за адресою: АДРЕСА_1 (інформація зазначена на дату оформлення заяви-анкети для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон). Для отримання актуальної інформації щодо місця проживання особи рекомендовано звертатись до місцевих органів реєстрації.

Вивчивши надану заяву про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступних висновків.

Так, положеннями ст.284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 285 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі.

У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: 1) найменування суду, який ухвалив заочне рішення; 2) ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; 3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; 4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; 5) клопотання про перегляд заочного рішення; 6) перелік доданих до заяви матеріалів.

Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає.

До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. До заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження.

До заяви про перегляд заочного рішення додається: документ про сплату судового збору, докази, на які посилається заявник.

До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 185 ЦПК України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає вона вимогам, встановленим статтями 175, 177 цього Кодексу та чи належить позовну заяву розглядати за правилами цивільного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Як на доказ поважності причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, адвокатом зазначено, що відповідач жодного разу не отримував судових повісток за адресою своєї реєстрації, не був сповіщений судом належним чином про розгул справи.

Разом з тим, звертаючись з вказаною заявою до суду, адвокатом місце проживання відповідача було зазначено: АДРЕСА_1 . Вказана ж адреса була зазначена у позові ПАТ Банк «ТРАСТ» про стягнення кредитної заборгованості, на яку судом надсилалися судові виклики про розгляд справи разом з позовом та додатками до нього.

Крім того, адвокатом як контактний телефон заявника було зазначено номер телефону, зазначений у вищевказаному позові, на який судом надсилалися SMS-повідомлення про виклик ОСОБА_1 в судове засідання.

Вказане свідчить про те, що судом були використані всі можливі спроби щодо належного сповіщення відповідача про наявність у суді відповідної справи.

В свою чергу, з огляду на відповіді відповідних установ щодо місця реєстрації відповідача, заявнику необхідно надати докази місця проживання/реєстрації за вказаною у заяві адресою.

Суд звертає увагу на те, що у судовому процесі сторони та інші учасники справи мають певні, передбачені цивільним законодавством, процесуальні права та обов`язки. Разом з тим, на практиці, часто виникають випадки зловживання сторонами у справі своїми процесуальними правами.

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст.43 ЦПК України.

Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас кожний учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У випадку, коли учасник судового процесу протиправно, несумлінно та неналежно виконує належній їй процесуальні права та обов`язки, з корисливим або особистим мотивом, що завдають шкоду інтересам правосуддя та (або) інтересам осіб, які беруть участь у справі, або недобросовісно поводить себе в інших формах, це є зловживанням процесуальними правами.

Відповідно до законодавства, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами наступні дії:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заява завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмету спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, передбачені ЦПК України.

Суд звертає увагу, що з поданих суду документів вбачається, що заява про перегляд заочного рішення подана адвокатом Іванісовим В.С., повноваження якого на підписання заяви від імені позивача, документально не підтверджено.

Як доказ наявності повноважень представляти інтереси відповідача у суді, адвокатом надано копію Ордеру на надання правничої (правової) допомоги б/н від 15.06.2023 серії АР № 112943 та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №001882 від 05.11.2016.

Відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно із ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч.2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тобто, обсяг повноважень адвоката зазначається у Договорі, а не в ордері, який є лише документом, що посвідчує повноваження адвоката на вчинення таких процесуальних дій.

Зазначення адвокатом на ордері про необмеження його процесуальних прав у відповідності до договору про надання правової (правничої) допомоги не є належним підтвердженням обсягу повноважень, в розумінні положень 626 ЦК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи щодо надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії, а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, яка реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з позовною заявою до суду.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/23346/16 від 14.03.2018 року, чітка та передбачувана вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду. Та дійшла висновку, що у разі відсутності довіреності з вичерпним переліком повноважень, правомочність адвоката як представника щодо підписання документів від імені свого довірителя, повинна підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно наданих йому повноважень чи шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Аналіз наведених норм діючого законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату. Право на подання позову не є тотожним праву представника на підписання від імені позивача позовної заяви.

Отже, повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання заяви від імені відповідача, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтами та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 811/1507/18, від 29 травня 2019 року у справі № 202/5348/18.

За таких обставин, подана заява Швенка Д.П. підписана представником (адвокатом) за відсутності підтвердження повноважень такої особи на підписання заяви, оскільки.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків шляхом надання необхідних доказів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 185, 260 ЦПК, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Подану адвокатом Іванісовим Володимиром Сергійовичем в інтересах відповідача ОСОБА_1 заяву про перегляд заочного рішення - залишити без руху.

Надати заявнику строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків заяви.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.С. Звєздова