ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1531/16-ц Номер провадження 22-ц/814/3694/23Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2023 року, постановлену суддею Миркушіною Н.С., повний текст ухвали складено 21 квітня 2023 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення

у справі за позовом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання рішення у даній справі.

Заява мотивована тим, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 19.11.2021 року у справі №548/1531/16 задоволено позов Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення 20 789,45 грн. безпідставно збережених (заощаджених) коштів та судового збору у розмірі 1 450,00 грн. Зазначав, що він як співзасновник фермерського господарства «Актив С» має намір виконати рішення суду, але у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України настали форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), в силу яких він не може продати зібраний врожай, просить розстрочити виконання вищевказаного рішення суду на 36 місяців.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення у справі за позовом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не надано доказів випадку винятковості, який відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України, є обов`язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду, а скрутне матеріальне становище не має характеру особливої або виняткової обставини. Тобто, заявником не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким слід би було розстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено достатніх обставин та не надано доказів, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення, а відтак, і про необхідність розстрочення такого. Судом також враховано, що ФГ «Актив С.М.», співзасновником якого є заявник, прямо не постраждало від військової агресії Російської Федерації проти України, так як активи цього підприємства не зазнали знищень та руйнувань від обстрілів, а на земельних ділянках, які ним орендуються, не велися безпосередні бойові дії, що унеможливило би збір врожаю. Крім того, суд зазначив, що згідно ч. 5 ст. 435 ЦПК України строк розстрочки виконання судового рішення не може перевищувати одного року. Проте, заборгованість ОСОБА_1 за даним рішенням суду становить 20 789,45 грн., а наявні у ОСОБА_1 доходи у вигляді пенсії не зможуть покрити вказаної заборгованості протягом 1 року, таким чином розстрочка виконання рішення суду на визначений законом строк 1 рік ( ч.5 ст. 435 ЦПК України) не забезпечить виконання судового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про розстрочку виконання судового рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги доводи та аргументи, викладені у заяві про розстрочку виконання рішення суду. Зазначає, що він жодним чином не ухиляється від виконання рішення суду, а навпаки, вчиняє дії щодо добровільного погашення існуючої заборгованості. При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б достеменно свідчили про те, що розстрочка виконання рішення суду призведе до негативних наслідків для позивача, завдасть останньому збитків тощо. Таким чином вважає, що наявні правові підстави для розстрочення виконання рішення у даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 29.06.2023 року судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 34-36). Хорольською міською радою Лубенського району Полтавської області подано заяву про розгляд справи без участі представника (а.с. 37). Заяв та клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 19.11.2021 року у справі №548/1531/16 задоволено позов Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення 20 789,45 грн. безпідставно збережених (заощаджених) коштів та судового збору у розмірі 1450, 00 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили 30.12.2021 року.

Постановою ст. державного виконавця Хорольського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сальник О.В. від 24 січня 2023 року відкрито виконавче провадження у справі №548/1531/16 (а.с. 5).

20 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду у справі №548/1531/16.

Вирішуючи заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не надано доказів випадку винятковості, який відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України є обов`язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду, а скрутне матеріальне становище не має характеру особливої або виняткової обставини.

Таким чином, заявником не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким слід би було розстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено достатніх обставин та не надано доказів, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення, а відтак, і про необхідність розстрочення такого.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що ФГ «Актив С.М.», співзасновником якого є заявник, прямо не постраждало від військової агресії російської федерації проти України, так як активи цього підприємства не зазнали знищень та руйнувань від обстрілів, а на земельних ділянках, які ним орендуються, не велися безпосередні бойові дії, що унеможливило би збір врожаю.

Згідно ч. 5 ст. 435 ЦПК України строк розстрочки виконання судового рішення не може перевищувати одного року.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що заборгованість ОСОБА_1 за даним рішенням суду становить 20 789,45 грн. Наявні у ОСОБА_1 доходи у вигляді пенсії не зможуть покрити вказаної заборгованості протягом 1 року, таким чином розстрочка виконання рішення суду на визначений законом строк 1 рік ( ч.5 ст. 435 ЦПК України) не забезпечить виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Згідно ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 р. у справі № 796/43/2018.

Отже, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони у справі про відстрочення і розстрочення виконання, встановлення або зміну способу й порядку виконання судового рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

За змістом статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень статті 77 ЦПК України.

За приписами частини 1 статті 77 ЦПК України, частини 1 статті 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За правилами частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності виняткових обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Наведені ОСОБА_1 обставини не є підставою для відстрочки виконання рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2021 року у розумінні статті 435 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів враховує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави ( п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом ( п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012 ); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ( див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 р., п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II ); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права ( див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V ).

Враховуючи те, що існування заборгованості підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачена та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції ( рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 р. ), тому з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Складне фінансове становище ОСОБА_1 , яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації встановлені низькі закупівельні ціни на сільськогосподарську продукцію та збільшення витрат на її вирощування, не може бути безумовною підставою для надання відстрочення виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника ( постанова Верховного Суду від 15.03.2018 р. у справі № 910/8153/17 ).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені ОСОБА_1 обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність заявника, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення.

Разом з цим, ОСОБА_1 не було подано до суду доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності, зокрема, довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, а також довідки про відсутність майна у власності тощо. Суд апеляційної інстанції зазначає, що при вирішенні питання про надання відстрочки необхідно врахувати, що спір у даній справі виник саме з вини ОСОБА_1 у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідних платежів. А тяжка економічна ситуація в країні, спричинена військовою агресією, носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що на виконання вимог ст. 335 ЦПК України, суд першої інстанції дотримався справедливого балансу інтересів сторін у спорі та зазначив на відсутності належних обставин, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, виняткових обставин, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного ухвала суду першої інстанції про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки виконання рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.

За таких обставин доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вище вказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а ухвалу суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 липня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов