ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1033/23 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Іванюта О.М.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кметика Ярослава Степановича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2023 року, ухвалене суддею Герчаківською О.Я. у цивільній справі №607/10860/22 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського ліцею № 21 спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, Тернопільської обласної ради про скасування наказу про звільнення з роботи та поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 30 березня 2016 року по 30 серпня 2018 року перебував у трудових відносинах з Тернопільською експериментальною комплексною школою мистецтв імені Ігоря Герети. Згідно рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930 проведено реорганізацію шляхом злиття Тернопільської експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради Тернопільської області та створено спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети.

Наказом директора Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети від 28 серпня 2018 року №220-К ОСОБА_1 звільнено з посади викладача з 30 серпня 2018 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв"язку з реорганізацією шляхом злиття Тернопільської експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради.

26 липня 2022 року із сайту Верховного Суду позивачу стало відомо про те, що 8 червня 2022 року постановою Верховного Суду у справі №819/707/18 було скасовано рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930 "Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради".

Враховуючи, що підставою його звільнення з роботи було саме рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930, яке скасовано, а тому його порушені права підлягають захисту шляхом поновлення його на роботі з дати звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 серпня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що наказ про звільнення позивача з роботи винесений без законної підстави, так як рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930 скасоване постановою Верховного Суду від 8 червня 2022 року.

Однак, оскільки ОСОБА_1 пропущено місячний строк звернення до суду із даним позовом, тому у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кметик Я.С. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вказує, що рішення суду є незаконним, прийняти з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Суд прийшов до помилкового висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який розпочався у лютому 2019 року, при цьому суд зіслався на судове рішення у справі №607/25705/19. Позовні вимоги ОСОБА_1 у справі №607/25705/19 грунтувались на інших підставах, зокрема, звільнення під час перебування у відпустці. У справі, що розглядається, інші підстави для поновлення позивача на роботі, зокрема, скасування судом у справі №819/707/18 рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930. Враховуючи, що справа №819/707/18 розглядалась судами впродовж 4 років, що не залежало від волевиявлення ОСОБА_1 , тому це є поважною причиною пропуску строку на звернення в суд з даним позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Тернопільського ліцею № 21 спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області - адвокат Чудопалов Ю.Ю. зазначає, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими та безпідставними, судом першої інстанції на підставі повно та всебічно досліджених обставин справи зроблено законні висновки і правомірно відмовлено у задоволенні позову. Позивач не був обмежений у праві звернутись в суд із даним позовом у визначений законом строк. Доводи позивача про те, що рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930, на підставі якого він звільнений, було чинним аж до 8 червня 2022 року, тому ним по суті було прийнято рішення очікувати завершення розгляду адміністративної справи №819/707/18 у всіх судових інстанціях, не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення в суд із позовом про поновлення на роботі, так як початок перебігу такого строку пов"язаний виключно з датою отримання копії наказу про звільнення або трудової книжки.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Кметика Я.С., який доводи апеляційної скарги підтримав, пояснення представника Тернопільського ліцею №21 спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети - адвоката Чудопалова Ю.Ю., який вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Обставини справи.

З 30.03.2016 року ОСОБА_1 працював на посаді викладача Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв.

Рішенням восьмої сесії Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені І.Герети Тернопільської міської ради», реорганізовано Тернопільську обласну експериментальну комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради шляхом злиття та створення спеціалізованої комплексної школи мистецтв імені І.Герети.

28 серпня 2018 року наказом директора Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені І.Герети від №220-К «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача звільнено з посади викладача з 30 серпня 2018 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з реорганізацією шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені І.Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені І.Герети.

Постановою Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №819/707/18 за позовом ОСОБА_2 скасовано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2019 року, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Скасовано рішення восьмої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені І.Герети Тернопільської міської ради».

ОСОБА_1 у жовтні 2019 року уже звертався в суд із позовом про скасування наказу директора Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені І.Герети №220-К від 28 серпня 2018 року, яким його звільнено з роботи, та поновлення його на роботі, однак з інших підстав, а саме звільнення під час його перебування у відпустці; йому не було запропоновано іншу роботу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 серпня 2020 року у справі №607/25705/19, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у зв"язку з пропуском визначеного законом строку звернення в суд.

У справі №607/25705/19 встановлено, що у день звільнення 30.08.2018 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі, трудова книжка була надіслана йому поштою (рекомендований лист 150), яку він отримав у поштовому відділенні в м.Тернополі у лютому 2019 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно із ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлений ст.233 КЗпП України строк звернення до суду застосовується судом незалежно від заяви сторін і пропущення такого строку є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. У разі пропуску передбачених строків звернення до суду за вирішенням трудового спору суд з`ясовує не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін. При пропуску строку без поважних причин суд наводить у рішенні мотиви, чому він вважає неможливим його поновити, та зазначає, що відмовляє в позові саме з цих підстав.

Враховуючи скасування судом рішення восьмої сесії Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені І.Герети Тернопільської міської ради», на підставі якого винесено наказ про звільнення позивача з роботи, законним та обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про звільнення позивача без законної підстави.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 пропущено встановлений трудовим законодавством строк для звернення до суду більш ніж на 3 роки 6 місяців і судом не встановлено поважних причин пропуску такого строку, тому судом вірно відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв"язку з пропуском позивачем строку звернення в суд.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд прийшов до помилкового висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який розпочався у лютому 2019 року, при цьому безпідставно суд зіслався на судове рішення у справі №607/25705/19, позовні вимоги у якій грунтувались на інших підставах, колегія суддів оцінює критично та зазначає, що відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що судовими рішеннями у справі №607/25705/19 встановлено обставину щодо отримання ОСОБА_1 трудової книжки у лютому 2019 року у зв"язку з його звільненням з роботи на підставі наказу директора Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені І.Герети №220-К від 28 серпня 2018 року, тому судом першої інстанції у справі що розглядається, вказана обставина вірно взята до уваги як така, що не підлягає доказуванню.

У даній справі беруть участь ті самі особи, що й у справі №607/25705/19, обставина встановлена щодо ОСОБА_1 .

При цьому різні підстави позову у справах №607/25705/19 та в даній справі не виключають застосування положень ч.4 ст. 82 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа №819/707/18 про скасування рішення восьмої сесії Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930 розглядалась судами впродовж 4 років, що не залежало від волевиявлення ОСОБА_1 , тому це є поважною причиною пропуску строку на звернення в суд з даним позовом, колегія суддів оцінює критично та зазначає наступне.

Передбачений статті 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення, незалежно від підстав припинення трудового договору і такий строк, у разі його пропуску з поважних причин, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Поряд з цим, вказаною нормою трудового законодавства не визначено переліку причин для поновлення строку звернення з заявою про вирішення спору та їх поважності, оскільки така обставина визначається в кожному випадку окремо, залежно від конкретних обставин.

Безумовним є те, що поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, слід визнавати ті причини, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення особи до суду та які підтверджені належними й допустимими доказами.

Отже, підстави пропуску строку, визначеного статті 233 КЗпП України, можуть бути визнані поважними у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк, подання позову. Тільки наявність таких об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення роботодавця щодо звільнення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на звернення особи до суду з позовом про поновлення на роботі з поважних причин.

Очікування ОСОБА_1 результатів розгляду судом позову іншого звільненого працівника про скасування рішення восьмої сесії Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930 не може вважатися поважною причиною пропуску ОСОБА_1 строку звернення в суд з даним позовом, оскільки не свідчить про наявність непереборних та об`єктивних перешкод, труднощів, які унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк, подання ОСОБА_1 даного позову.

Щодо пояснень представника ОСОБА_1 - адвоката Кметика Я.С. про те, що звернення з позовом про поновлення ОСОБА_1 на роботі до визнання незаконним рішення восьмої сесії Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930 було б завідомо безпідставним, протягом визначеного ч.1 ст. 233 КЗпП України строку для звернення ОСОБА_1 в суд рішення восьмої сесії Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року №930 було чинним, так як суди першої та апеляційної інстанцій у справі №819/707/18 відмовили у скасуванні зазначеного рішення обласної ради, тому ОСОБА_1 об"єктивно був вимушений очікувати результат розгляду цієї справи Верховним Судом, колегія суддів зазначає, що статтею 233 КЗпП України початок перебігу строку для звернення в суд у справах про звільнення пов"язано з виключно з моментом отримання копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки. Судом не встановлено поважних причин, з яких позивач не міг звернутись до суду у визначений законом строк, а в подальшому відповідно до процесуальних норм вирішувати питання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи, чи використовувати інші передбачені цивільним процесуальним кодексом можливості для врахування судом при вирішенні справи про поновлення його на роботі постанови Верховного Суду у справі №819/707/18.

Рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кметика Ярослава Степановича - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 2 січня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.