Справа №359/6385/23
Провадження №2/359/2096/2023
УХВАЛА

4 липня 2023 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борець Є.О., перевіривши форму та зміст позову ОСОБА_1 до відділу культури і туризму Переяславської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відділу культури та туризму Переяславської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 86250 гривень 32 копійок.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позо-вної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилом ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позову без руху.

Встановлено, що ОСОБА_1 пред`явила вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вона є вимогою майнового характеру. Тому за її пред`явлення справляється судовий збір в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна позову становить 86250 гривень 32 копійок. За його пред`явлення належить сплатити судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок. Однак до пред`явленого позову не доданий документ на підтвердження сплати судового збору у вказаному розмірі.

Крім того, за своєю правовою природою вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є вимогою про стягнення заробітної плати. Суддя критично оцінює посилання позивача на п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», правила якої не поширюються на процесуальні правовідносини в цій цивільній справі. Тому у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у ОСОБА_1 виник обов`язок сплатити судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справі «Генрік Креуз проти Польщі», реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави учасниці цієї Конвенції вправі встанов-лювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження. Зокрема, в п.60 цього ж рішення Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що вимога сплати зборів цивільним судам не може вважатись обмеженням права на доступ до суду та не суперечить п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на це суддя вважає, що позов належить залишити без руху та надати ОСОБА_1 строк для усунення цього недоліку.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ст.260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу культури і туризму Переяславської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулузалишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк протягом 10 днів з дня отримання нею копії ухвали судді для усунення вказаного недоліку.

Роз`яснити позивачу, що у випадку неусунення зазначеного недоліку позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала судді є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець