справа № 570/1631/22
провадження № 2/570/139/2023
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 червня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю представника позивача адвоката Курганської О.В.,

представника відповідачів Чекеренди О.Ф.,

представника третьої особи Накопалова Є.О.,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

покликаючись на рішення Шпанівської сільської ради про зміну площі земельної ділянки та порушення права співласника земельної ділянки, позивач у поданій до суду 27 травня 2022 року позовній заяві просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки.

У відзиві ОСОБА_3 стверджує, що відповідно до ст.12 ЗК України, розпорядниками земельних ділянок в сільській місцевості є органи місцевого самоврядування, але до позовної заяви не надано навіть відповіді цього органу, що позивач до нього звертався з приводу передачі для нього бажаного розміру земельної ділянки площею 0.0876га і йому в цьому було відмовлено із-за того, що перешкодою в цьому є той кадастровий номер, якого він бажає скасувати , як державну ресстрацію земельної ділянки.

Позивач не наводить, яку саме земельну ділянку і якою площею він бажає приватизувати та в якій місцевості безпосередньо, не вказує, на яких правах йому вона належить за законом чи як спадкова та яким чином йому особисто перешкоджає реалізувати своє право кадастровий номер, якого він вказав у позовній заяві як об?єкт цивільного спору.

Із позовної заяви є очевидним, що позивач навіть не надав до позовної заяви копії свого можливого звернення до органу місцевого самоврядування з приводу бажання здійснити приватизацію земельної ділянки , яким розміром та в якій місцевості, що свідчить, про те, що він передчасно звернувся до суду, тому що не надав доказів того, що хтось із вказаних відповідачів, яких залучено, порушили його права, яким чином та з якого приводу.

Є очевидним, що ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом не з метою захисту своїх особистих порушених прав, а для досягнення за допомогою судової влади чергового порушення права на земельну ділянки ОСОБА_2 - своєї матері за його істотну помилку в іншій справі, внаслідок чого досягти чергового дя себе лише бажаного результату з можливої приватизації земельної ділянки більшого розміру. Для досягнення права на приватизацію земельної ділянки йому слід було звертатись із звичайною заявкою до органу місцевого самоврядування і в разі його відмови з цього приводу та з вказаної причини, він мав би і набув би права на звернення до суду за правилами ст.4 ЦПК України, ст.152 ЗК України.

У відзиві Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 існує спір про право щодо земельної ділянки за кадастровим номером :06:040:0589 площею 0,0876 га, а тому Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області не може бути відповідачем у даній справі, оскільки не є стороною спірних правовідносин, разом з тим лише вони скасовують державну реєстрацію.

Однак, скасування правовстановлюючих документів не призвело до автоматичного скасування кадастрового номера земельної ділянки, що є для позивача перешкодою у поділі земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок та її приватизації.

Учасників справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання. Позивач та відповідачі у судове засідання не з`явилися, фізичні особи доручили ведення справи своїм представникам. Враховуючи, що сторін належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність.

Представник позивача адвокат Олена Курганська, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, стверджує, що у даній справі рішення Рівненського апеляційного суду від 03.06.2021 у справі Ne 570/4030/ має преюдиційне значення

Скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :06:040:0589 (площа 0, 0876 га), яка розташована в с.Малий Олексин Рівненського району Рівненської області на території Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, видаливши їх з Державного земельного кадастру шляхом перенесення даних земельних ділянок до архівного шару в зв?язку з відсутністю на дану земельну ділянку правовстановлюючих документів та припинення всіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо вказаних земельних ділянок є необхідним, належним та ефективним способом захисту його прав з метою надання позивачу можливості реалізувати право на приватизацію земельної ділянки для обслуговування належної йому частини житлового будинку, оскільки у зв?язку із набрання законної сили вищевказаним рішенням право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на цю земельну ділянку скасовано (анульовано), тому відпали правові та технічні підстави для державної реєстрації цієї земельної ділянки у Державному земельному кадастрі за відповідачами.

Представник відповідачів ОСОБА_4 , підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, стверджує, що представник третьої особи переконливо стверджував, що саме ця єдина державна установа в Рівненській області може відповідати перед фізичними чи юридичними особами щодо скасування встановлених кадастрових номерів земельним площам чи їх виключення із реєстрів, але при лише певних умовах, при встановленні його дій протиправними при встановленні кадастрового номеру земельній площі та її реєстрації чи за фактом визнання недійсною земельно технічної документації у даному випадку на земельну площу 0.0876га, яка належала ОСОБА_5 в минулому.

До суду подана відповідь Шпанівської сільської ради від березня 2023р., яка надавалася ОСОБА_2 , що значиться відповідачем у цій справі, про неможливість повторної передачі у її приватну власність за кадастровим номером з повторним уточненням її меж, якого позивач вважає спірним за військового стану в Україні, оскільки повторна передача цієї земельної ділянки із черговим уточненням її меж, що набула комунальної власності закінчення військового стану заборонена, а з позовної заяви ОСОБА_1 і досліджених обставин в судовому засіданні є очевидним, що користуючись цими обставинами, він намагається досягти бажаного результату для себе за рішенням суду, щоб її частину привласнити для себе шляхом і її поділу в майбутньому, про що прямо вказав у позовній заяві.

Із мотивів позовної заяви, так і з встановлених обставин в судовому засіданні з представником позивача є достатньо очевидним та зрозумілим, що він намагається за рішенням суду в межах цього позову досягти бажаного корисливого поділу земельної ділянки, яка виділялась лише для ОСОБА_2 за Законом, на яку він не мав ніякого права і не може мати навіть у майбутньому, але це свідчить про те, що він втратив совість та сподівається, що суд до якого він звернувся, винесе рішення від імені України на його користь, навіть у такій ситуації і стане пособником у його протиправних та корисливих бажаннях, користуючись військовим станом в Україні, а таким чином і залучив відповідачами у цій справі тих осіб, які ніяким чином не можуть відповідати перед ним в межах заявленого ним цивільного позову.

Крім того, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності.

Представник третьої особи Євгеній Накопалов підтримує позицію, висловлену у відзиві.

Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористалася правовою допомогою.

Судом встановлені такі обставини.

18.12.2008 рішенням Шпанівської сільської ради №725 ОСОБА_2 як співвласнику житлового будинку по АДРЕСА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га.

09.12.2009 рішенням Шпанівської сільської ради №1098 у це рішення внесені зміни щодо площі земельної ділянки на 0,0876 га.

На підставі зазначених рішень Шпанівської сільської ради їй виготовлено документи на право власності на земельну ділянку площею 0,0876 га з кадастровим номером :06:040:0589 та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 400612.

24.10.2012 посвідчено Договір дарування цієї земельної ділянки № 1009 на ім?я ОСОБА_3 .

03.06.2021 постановою Рівненського апеляційного суду визнано незаконним та скасовано рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 18.12.2008 р. №725 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,15 га в с.М.Олексин Рівненського району Рівненської області.

Визнано незаконним та скасовано рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 09.12.2009 №1098 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0876 га в с. М.Олексин Рівненського району Рівненської області.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК No400612, виданий ОСОБА_2 на підставі рішень Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 18.12.2008 №725 та від 09.12.200 №1098, на земельну ділянку, розташовану в с.Малий Олексин Рівненського району Рівненської області.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер :06:040:0589, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 24.10.2012, посвідчений приватним нотаріусом Самсонюком Ф.П. (реєстровий номер 1009).

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно з ст.2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначені земельної ділянки як об?єта цивільних прав, передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають реєстрації в Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння ій кадастрового номеру. Згідно з ч.9, 10 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об?єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ч.1, 5 ст.5 Закону України ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону ; внесення відомостей про об?єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об?єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об?єкти Державного земельного кадастру.

Відповідно до положень ст.15 Закону до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив?язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування грунтів; відомості про інші об?єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацік із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в ч.2 ст.30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного рестру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст.16 Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України.. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок.. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не с підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний 11 ншій земельній лілянці

Відповідно до ст.24 цього Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки ій присвоюється кадастровий номер. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об?єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Указаний перелік є вичерпним.

Ведення Поземельної книги врегульовано положеннями ст.25 Закону України Про державний земельний кадастр та Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012. Відповідно до п.п.60, 61 Порядком ведення державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на нерухоме майно є підставою для захисту цього права із застосуванням відповідного визначеного законом способу. Відповідно до ч.ч.2-4 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Законодавче закріплення необхідності державної реєстрації права власності на нерухоме майно є визнанням з боку держави публічно - правового інтересу у встановленні приналежності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб`єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об`єкта.

Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. При цьому вона ніяк не впливає на цивільно-правову рівність учасників обороту, автономію волі і свободу договору.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ч.1, 2 ст.152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов?язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ч.3 ст.152 3К України визначено способи захисту прав на землю.

Проте, визначений перелік не є вичерпним. Згідно з ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Аналіз вказаних норм вказує на можливість захисту права осіб на землю у будь-який спосіб, якщо такий спосіб є ефективним та не суперечить вимогам Закону.

За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду. Позивачами належними доказами доведені свої позовні вимоги. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачами, і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в матеріалах справи, такими, що не відповідають дійсності.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, прийнявши до уваги те, що земельні ділянки вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки реєстрація вказаної земельної ділянки порушує право власності позивача на належну йому присадибну земельну ділянку та на проведення державної реєстрації цієї земельної ділянки, а тому таке право підлягає захисту у судовому порядку.

Вирішуючи спір, суд, перевіривши доводи сторін, дійшовши висновку про законість позовних вимог, тому, не порушуючи норми ЦПК України, ч.4 ст.129 Конституції України вважає за необхідне вирішити спір по суті, забезпечивши право позивача на судовий захист, гарантований йому ст.ст.55, 124 Конституції України та передбачений ЦПК України, виконуючи свої процесуальні функції у забезпеченні змагального цивільного процессу.

Щодо застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивної можливістю цієї особи знати про ці обставини (зазначений висновок був сформований ще в Постанові Верховного суду від 29 жовтня 2014 року у справі №6-152цс14).

Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідалася» та «могла довідатися», що містяться в статті 76 ЦК Української РСР, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду у справі №200/19766/16-ц від 15.01.2020 року.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року № 6-17цс17.

Між тим, для визначення початку перебігу виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) фактори. При цьому, правило ч.1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Аналогічні правові позиції Верховного суду викладені у справах №6-2469цс16 від 16.11.2016 року; №6-832цс15 від 28.09.2016 року; №6-2165цс15 від 14.09.2016 року; №6-152цс14 від 29.10.2014 року; №6-1503цс16 від 21.12.2016 року; №6-3029цс16 від 08.06.2016 року.

Таким чином, відповідно норм матеріального права початок перебігу строків звернення до суду обумовлюється ознаками виникнення таких юридичних фактів:

1) обізнаністю особи про порушення свого права;

2) обізнаністю про особу, яка порушила право;

3) наявності суб`єктивної можливості дізнатися про порушення свого права;

4) отримання інформації саме про порушення права, яке належить особі, а на

загальних відомостей щодо можливого порушення.

Водночас, із самого розуміння позовної давності (строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) випливають додаткові критерії обчислення початку перебігу строку позовної давності, які розкривають її процесуальний зміст.

Отримання особи відомостей про порушення свого права (особу, яка порушила право), наявність можливості дізнатися про порушення своїх прав повинні надавати можливість звернутися за захистом до суду з дотримання визначеної законом процесуальної форми.

Обізнаність особи має надавати можливість сформувати предмет позовних вимог, який забезпечить захист порушеного права. Тобто, сформовані особою позовні вимоги мають забезпечувати належний та ефективний спосіб захисту. Таким чином, право звернення до суду, обумовлено моментом отримання інформації про порушене право або наявністю об`єктивних обставин, котрі вказують на можливість довідатись про таке порушення, таке право кореспондує процесуальним можливостям звернення до суду, що обов`язково супроводжується виконання процесуального порядку подачі позову.

У постанові від 13.02.2018 р. Верховним Судом (справа №910/9452/17) зазначено, що в розумінні ст.256 ЦК України позовна давність є часовою межею подання особою позову, тобто звернення з вимогою про прийняття рішення про захист конкретного порушено права. Початок перебігу, тривалість та сплив позовної давності пов`язується з конкретною вимогою про захист окремого порушенного права.

Тобто, перебіг строку позовної давності обумовлено не лише наявністю у особи загальних відомостей про порушення прав, або наявністю можливості отримати загальну інформацію про таке порушення, а також можливість пред`явити до суду позовну вимогу конкретизовану підставами, якими вона обґрунтовується.

На підставі викладеного вище, суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач не наполягала на відшкодуванні понесених судових витрат, суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, що полягає у розгляді справи у межах заявлених вимог, не стягує з відповідача понесені позивачем документально підтверджені судові витрати.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до Шпанівської сільської ради Рівненського району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі із кадастровим номером :06:040:0589 (площею 0.0876 га), яка розташована в с.Малий Олексин Рівненського району Рівненської області на території Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, внесену державним кадастровим реєстратором до Державного земельного кадастру шляхом закриття Поземельної книги та скасувати кадастровий номер на цю земельну ділянку.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області, місцезнаходження: вул.Шкільна,1, с.Шпанів Рівненського району Рівненської області, .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач 3: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області, місцезнаходження: 33013 м.Рівне, вул.С.Петлюри 37, .

Суддя Кушнір Н.В.

Повне судове рішення виготовлене 07 липня 2023 року.