Справа № 756/4590/23
Провадження № 2/756/2974/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Косянчук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва у порядку спрощенго позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.08.2022 він рухався на своєму автомобілі «Mitsubishi Lancer X» державний номерний знак НОМЕР_1 , по Брест-Литовському шосе в місті Києві. Близько 18:40 год. його автомобіль зазнав пошкоджень внаслідок удару позаду від транспортного засобу DAF FX, державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_3 , що спричинило дорожньо-транспортну пригоду. На місці ДТП водій ОСОБА_3 свою вину визнав, надав усі необхідні документи (посвідчення водія ОСОБА_3 , Поліс № 205746957 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), тому було прийнято рішення скласти європротокол щодо даного ДТП. У документах, наданих для складення європротоколу зазначено, що власником автомобіля DAF FX, державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 . Крім того, у Полісі № 205746957 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зазначено, що страховиком є ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», страхувальник - ОСОБА_2 , розмір франшизи 2600 грн. Після складання європротоколу щодо ДТП за участю його автомобіля «Mitsubishi Lancer X» державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу DAF FX, державний номерний знак НОМЕР_2 позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» для відшкодування шкоди завданої його автомобілю внаслідок ДТП направивши усі необхідні документи та фото з місця ДТП. 17.08.2022 позивач отримав від ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), а також бланк "Повідомлення від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди". Позивач цього ж числа, направив пакет документів до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», однак, у кінці вересня 2022 року конверт повернувся після закінчення терміну зберігання, а усі спроби зателефонувати виявилися марними, ніхто не відповідав. Крім того, на офіційному веб-сайті МТСБУ дізнався, що Національний банк України застосував до даної страхової захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг, зокрема, ліцензій на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначене рішення набуло чинності з 21.09.2022. Відтак, з 21.09.2022 ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" втратило право укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але не звільняє її від виконання зобов`язань згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для визначення завданої шкоди та вартості відновлювального ремонту, 14.12.2022 позивачем було укладено Договір №1412 з приватним підприємцем ОСОБА_4 , яка є суб`єктом оціночної діяльності. Вартість послуг за договором від 14.12.2022 №1412 складає 2500,00 грн. Відповідно до звіту виконаного суб`єктом оціночної діяльності , ринкова вартість автомобіля складає 221896,68 грн., а вартість відновлювального ремонту з включенням в розрахунку ПДВ складає 26 013,25 грн. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданнях з приводу пошкодження належного майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП. Відтак, позивач вважає, що позивачу з вини відповідачів заподіяно моральну шкоду розмір якої складає 15000,000 грн. у розрахунку по 5000,00 грн. на кожного відповідача. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить стягнути на його користь з відповідачів ПрАТ "СК "Український страховий стандарт", ОСОБА_3 та ОСОБА_2 43513,25грн, з яких: 26013,25 грн вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer X, ДНЗ НОМЕР_3 з включенням в розрахунок ПДВ, 2500,00грн вартість послуг за договором від 14.12.2022 №1412, 15 000,00грн моральна шкода.

Ухвалою Оболонського районного суду від 14 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09.05.2023 на адресу суду від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачі просять позовні вимоги залишити без задоволення. При цьому, зокрема, зазначається, що вина водія ОСОБА_3 у скоєній ДТП підтверджується підписаним ним європротоколом. При цьому, зазначено, що позивач помилково заявляє вимоги про стягнення з них страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Український страховий стандарт» згідно полісу 205746957, строк дії якого з 23 жовтня 2021 року по 22 жовтня 2022 року, а тому належним відповідачем у даній справі є саме страхова компанія. При цьому, страховик, членство якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Винуватець ДТП, який застрахував свою відповідальність перед третіми особами відповідає виключно у разі недостатності страхової виплати. Що стосується розміру матеріальної шкоди (страхового відшкодування) відповідачі зазначають, що у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленого висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Позивачем не надано доказів, що його автомобіль було відновлено на станції технічного обслуговування (СТО), яке є платником ПДВ, матеріальний збиток визначається на підставі наданого Звіту, складеного спеціалістом ФОП ОСОБА_4 , згідно якого встановлено, що вартість матеріального збитку без ПДВ становить 11860 грн. 93 коп., яка має бути стягнута зі страхової компанії. Щодо розміру моральної шкоди відповідачі вважають, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували ступінь моральних страждань позивача, а тому дані вимоги не підлягають задоволенню.

11.09.2023 на електронну пошту суду від позивача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення до позову, які фактично є заявою про зміну предмету позову, у якій просить стягнути на його користь з відповідачів ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 43513,25 грн, з яких: 26013,25 грн вартість відновлювального ремонту, 2500,00 грн вартість послуг за договором від 14.12.2022 №1412, 15000,00 грн моральна шкода, з яких: стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 23413,25 грн вартість відновлювального ремонту, 5000,00 грн моральної шкоди; з ОСОБА_2 2600,00 грн франшизи та 5000,00 грн; з ОСОБА_3 5000,00 грн моральної шкоди. Витрати по сплаті судового збору просив покласти на відповідачів.

28.09.2023 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення до позову, в яких позивач просить стягнути на його користь з відповідачів ПрАТ "СК "Український страховий стандарт", ОСОБА_3 та ОСОБА_2 43513,25грн, з яких: 26013,25 грн вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer X, ДНЗ НОМЕР_3 з включенням в розрахунок ПДВ, 2500,00 грн вартість послуг за договором від 14.12.2022 №1412, 15 000,00грн моральна шкода.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи в його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Розглянувши заяву позивача про зміну предмету позову, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно ч. 5 ст.49 ЦПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Позивачем всупереч вимогам ч.5 ст.49 ЦПК України не надано доказів направлення копії такої заяви іншим учасникам справи.

З врахуванням вищезазначеного, суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та представник ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу «Mitsubishi Lancer 2.0 І» реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є позивач ОСОБА_1

07.08.2022 о 18:40 год. у м. Києві по Брест-Литовському шосе, 8-А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mitsubishi Lancer 2.0 І» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та DAF FX реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Оскільки, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо обставин, причин, умов дорожньо-транспортної пригоди та вини ОСОБА_3 у скоєному, ними спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) без інформування Національної поліції про це.

Згідно із п.33.2. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Європротокол).

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання У разі невиконання хоча б однієї з обов`язкових для Європротоколу умов, виклик співробітників Національної поліції України для оформлення ДТП є обов`язковий. Таким чином, Європротокол - це спрощена форма оформлення ДТП його учасниками без виклику патрульної поліції.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки DAF FX, реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № 205746957, яким передбачено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн.; франшизу - 2600,00 грн.

Позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», для відшкодування шкоди завданої його автомобілю внаслідок ДТП направивши усі необхідні документи та фото з місця ДТП.

17.08.2022 позивач отримав від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), а також бланк "Повідомлення від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди".

Позивач цього ж числа, направив Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Український страховий стандарт» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву про страхове відшкодування, надав всі необхідні документи для прийняття страховою компанією рішення та виплати страхового відшкодування.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 від 14.12.2022, ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 221896,68 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , з включенням в розрахунку ПДВ складає 26013,25 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , з включенням в розрахунку ПДВ складає 12804,42 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , без включення в розрахунку ПДВ складає 11860,93 грн. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 0,70. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І» реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 12804,42 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.

Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.

У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого.

Разом з тим, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 зазначеного вище Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

Як зазначалося вище, позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» з заявою про страхове відшкодування.

Станом на день розгляду вказаної справи страхове відшкодування позивачу не сплачено.

Як вбачається зі Звіту про оцінку автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 від 14.12.2022, ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 221896,68 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , з включенням в розрахунку ПДВ складає 26013,25 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , з включенням в розрахунку ПДВ складає 12804,42 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , без включення в розрахунку ПДВ складає 11860,93 грн. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 0,70. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І» реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 12804,42 грн.

Звіт про оцінку автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 від 14.12.2022 був виконаний суб`єктом оціночної діяльності, який має необхідну кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів та діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності, та виконаний з дотриманням вимог «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N 1074/8395(зі змінами).

Пунктом 7.38 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», зокрема, визначено, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Відповідно до п. 7.41 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7.

При проведенні оцінки пошкоджень транспортного засобу Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , експертом використано вказану Методику, відповідно до якої останнім було визначено коефіцієнт фізичного зносу - 0,70 з урахуванням п. 7.41 Методики.

Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ № 205746957, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн.; франшизу - 2600,00 грн.

Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п.12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. При цьому п. 36.6 ст. 36 вказаного Закону передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, за приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь позивача 7643,54 грн суми невиплаченого страхового відшкодування, яке розраховано, виходячи з розміру матеріального збитку, завданого позивачу, зменшеного на суму ПДВ та франшизу, передбачену полісом обов`язкового страхування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як убачається з матеріалів справи, єдиним належним і достовірним доказом, який визначає дійсний розмір матеріального збитку при настанні страхового випадку є звіт про оцінку автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 від 14.12.2022, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , з включенням в розрахунку ПДВ складає 26013,25 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , з включенням в розрахунку ПДВ складає 12804,42 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , без включення в розрахунку ПДВ складає 11860,93 грн. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 0,70. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І» реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 12804,42 грн.

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим в судовому рішенні.

Суд вважає, що єдиним належним і достовірним доказом, який визначає дійсний розмір матеріального збитку при настанні страхового випадку є зазначений вище звіт.

Друга судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду за умови відсутності процесуальної можливості іншого зазначила, що вважає за необхідне відступити від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), шляхом їх конкретизації, уточнення та зазначення серед винятків із загального правила відповідальності страхової компанії за шкоду, спричинену страхувальником, позбавлення ліцензії, виключення з МТСБУ і перебування страхової компанії в стані припинення (банкрутства), а також зазначення, що до цих випадків такі висновки Великої Палати Верховного Суду не застосовуються, та потерпілий у цьому випадку може звернутися з позовом про стягнення шкоди безпосередньо до особи, яка її завдала.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає, що висновки у зазначених постановах Великої Палати мають категоричний характер, без наведення меж їх застосування, що допускає можливість їх поширення й на випадки, за яких страхова компанія позбавлена членства в МТСБУ і перебуває в стані припинення або фактично не здійснює діяльності.

Матеріали справи не містять інформації про те що страхова компанія перебуває на стадії ліквідації, припинення (банкрутства).

Після встановлення дійсного розміру матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та з урахуванням пред`явлення позивачем позовних вимог як до страховика, так і до винної у ДТП особи застрахованого автомобіля, суду слід визначити суму страхового відшкодування, що мала бути відшкодована ОСОБА_1 страховою компанією та суми, що підлягала стягненню з ОСОБА_3 як різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, в порядку статті 1194 ЦК України.

Розмір страхової виплати, яку повинен відшкодувати страховик потерпілій особі, повинен визначатись на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором (стаття 988 ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача, як і відсутні відомості про те, чи здійснена позивачем оплата вартості відновлювального ремонту та якщо здійснена, чи виконані ці ремонтні роботи платником податку на додану вартість, що в свою чергу також має суттєве значення для визначення розміру страхового відшкодування відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону, оскільки здійснення страхової виплати з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля платником податку (правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 185/11374/15-ц, провадження № 61-35235св18). При цьому страховиком відшкодовуються лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, які зменшуються на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Отже, ураховуючи вищезазначене, розмір страхового відшкодування, яку має відшкодувати страховик потерпілій особі становить 7643,54 грн.

Суд вважає, що у відповідача ОСОБА_3 відсутній обов`язок з виплати майнової шкоди позивачу, оскільки ця виплата здійснюється лише у випадку недостатності страхової виплати, яка має бути зменшена з урахуванням фізичного зносу, для повного відшкодування шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою підлягає стягненню з винної особи в порядку виконання деліктного зобов`язання, що зберігається до повного його виконання.

Одночасно, слід зазначити, що з аналізу вищевикладених норм, доводи позивача про право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок власника забезпеченого транспортного засобу, є помилковими.

Щодо заявленої вимоги про солідарний обов`язок страховика, страхувальника та винуватця ДТП, то такий у виниклих між сторонами правовідносинах, відсутній.

Відповідальності за шкоду, спільно заподіяну кількома особами, на час виникнення спірних правовідносин, врегульовуються ч. 1 ст. 1190 ЦК України.

Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Таким чином, солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо вказаних в законі чи договорі та умовою такої відповідальності є наявність спільних дій.

Неправомірними діями ОСОБА_3 та порушенням ним ПДР України під час ДТП 07.08.2022 спричинено шкоду власнику внаслідок пошкодження транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 І» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика, страхувальника та винуватця ДТП щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого.

Ураховуючи зазначене, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення у солідарному порядку із відповідачів завданої шкоди потерпілій особі.

Щодо позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (постанова Верховного Суду від 21.04.2021 р. у справі № 308/3695/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20).

З огляду на вищевикладене, закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи, а права позивача, як було встановлено судом страховою порушено не було.

Крім цього, позивачем не доведено належними доказами протиправність діянь саме Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт», наявність причинного зв`язку між шкодою і діями страхової, не надано суду належних доказів того, що саме внаслідок дій страхової позивачу було заподіяну моральну шкоду, яку він оцінив у 5000,00 грн, що унеможливлює задоволення позову у цій частині.

Судом враховано, що в ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені випадки, за якими здійснюється відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, а саме: страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Однак, даного випадку судом не встановлено.

Також, слід зазначити, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не покладає на страховика обов`язку відшкодування моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням майна третій особі.

Отже, вимоги про відшкодування моральної шкоди з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» задоволенню не підлягають.

Стосовно стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди у розмірі по 5000,00грн з кожного, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження N 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач зазначив про те, що моральна шкода полягала у тому, що внаслідок ДТП зазнав моральних переживань, які були викликані фактом пошкодження належного йому майна та душевних страждань, перенесених під час ДТП.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Визначаючи розмір моральної шкоди судом враховано моральний стан позивача в результаті ДТП, де позивач отримав нервовий стрес, що призвело до душевних страждань, керуючись принципом справедливості, виваженості, розумності, суд приходить до висновку, що оскільки саме з боку неправомірних дій відповідача - винуватця ДТП ОСОБА_3 , що встановлено Європротоколом, позивач дійсно зазнав моральних страждань, яку суд визначає в розмірі 3000 гривень та яку вважає за необхідним стягнути з винуватця ДТП - відповідача ОСОБА_3 на користь позивача, відмовивши у стягненні моральної шкоди з ОСОБА_2 . Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди. Урешті заявлених вимог, слід відмовити.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як убачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів за проведення експертного дослідження в розмірі 2500грн, однак на підтвердження понесення вказаних витрат позивачем не надано відповідних доказів здійснення такої оплати, а тому вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 12-13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Північна, будинок 2-А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) суму матеріальної шкоди у розмірі 7643 (сім тисяч шістсот сорок три) гривні 54 копійки, витрати по сплаті судового збору у розмірі 131 (сто тридцять одну) гривню 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 131 (сто тридцять одну) гривню 30 копійок.

Урешті заявлених позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

1. Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 );

2. Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Північна, будинок 2-А, );

3. Відповідач - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 );

4. Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 ).

Дата складення повного рішення - 24.11.2023.

Суддя М.М. Ткач