Справа № 484/1852/23
Провадження № 2/484/653/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Шаповалова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельні ділянки, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, розміром 3,9821 га., кадастровий номер :03:000:0253; розміром 0,1561 га., кадастровий номер :06:000:1731; розміром 0,0146 га., кадастровий номер :06:000:2170; розміром 0,0079 га., кадастровий номер :06:000:1864.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказав, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на майно, що належало на праві власності спадкодавцеві, в тому числі й на вищевказані земельні ділянки. Відповідно до заповіту, який склав спадкодавець, зазначені земельні ділянки він заповів позивачу, яка є єдиним спадкоємцем за заповітом вказаного спадкового майна. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено через відсутність оригіналів документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на спадкове майно.

Представник позивача, ОСОБА_6 надав заяву в якій вказав, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають право на обов`язкову частку у спадщини. Також він вказав, що відповідач ОСОБА_2 не має права на обов`язкову частку у спадщини, оскільки на час відкриття спадщини не досяг пенсійного віку та отримував пенсію за вислугу років на пільгових умовах.

Відповідачі надали візив, в якому вказали, що вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 . Вони прийняли спадщину та на день прийняття спадщини та в порядку прийняття спадщини вони досягли пенсійного віку, отже є непрацездатними та мають право на обов`язкову частку у спадщині. Заповіт є нікчемним. Крім того, у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, ОСОБА_5 за життя про заповіт на ім`я позивача нікому не повідомив, отже на їх думку, на ОСОБА_5 був тиск або позивач обманув спадкодавця.

ОСОБА_4 надала заяву, в якій вона вказала, що ОСОБА_2 має право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки до закінчення строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 досяг пенсійного віку.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , про що Первомайським відділом ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) 30.05.2022 складений актовий запис №113.

Відповідно до копій Державних актів на право власності на земельні ділянки та витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_5 є власником земельних ділянок, переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, розміром 3,9821 га., кадастровий номер :03:000:0253; розміром 0,1561 га., кадастровий номер :06:000:1731; розміром 0,0146 га., кадастровий номер :06:000:2170; розміром 0,0079 га., кадастровий номер :06:000:1864.

За життя 19.06.2018 ОСОБА_5 склав заповіт, яким вказані земельні ділянки заповів ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу в Миколаївській області Ткаченко Н.В., внесений до спадкового реєстру за номером 62589778 та є чинним.

Відповідно до копії спадкової справи позивач 30.06.2022 звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

Також із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 звернулись: 05.09.2022 - донька спадкодавця ОСОБА_4 та 27.03.2023 - син спадкодавця ОСОБА_2 . Інші заяви про прийняття спадщини або про відмову від неї відсутні.

Згідно із довідкою, виданої 24.06.2022 виконавчим комітетом Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на день смерті спадкодавця в житловому будинку разом з ним була зареєстрована та проживала дружина померлого ОСОБА_3 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено через відсутність документів, що посвідчують право власності на спадкове майно.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, на яке спадкоємці за законом одержують право на спадкування, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), окрім випадків, встановлених у статті 1219 ЦК України.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

В силу вказаних вимог відповідачі є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 та є такими, що прийняли спадщину.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 та прийняв спадщину. До складу спадщини за заповітом входять спірні земельні ділянки.

Між сторонами виник спір щодо права відповідачів на обов`язкову частку у спадщині відповідно до вимог статті 1241 ЦК України.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1241 ЦК України визначено коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Так, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту.

Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 листопада 2021 року у справі № 607/24365/19 (провадження № 61-6658св21), від 08 грудня 2021 року у справі № 552/3281/20 (провадження № 61-5972св21).

Згідно із частиною третьою статті 75 СК України непрацездатними вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Відповідно до абзацу 17 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Аналогічне положення також містить стаття 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в частині першій статті 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку в спадщині, Конституційний Суд України у рішенні від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2014 (справа про право на обов`язкову частку в спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) виходив з положень частини третьої статті 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також положень пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний», а саме частини четвертої статті 1 «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року, абзацу 17 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 та на час відкриття спадщини вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком. Отже ОСОБА_3 як непрацездатна вдова спадкодавця та ОСОБА_4 як повнолітня непрацездатна донька спадкодавця мають право на обов`язку частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 на час смерті батька не досяг пенсійного віку, встановленого законом для чоловіків, так як на момент смерті спадкодавця йому виповнилося повних 59 років, тобто не мав віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; не був інвалідом та спадкодавець не був його годувальником; докази про те, що він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах суду не надані, отже він не має права на обов`язкову частку у спадщині.

Згідно із посвідченням, копія якого надана відповідачем, ОСОБА_2 отримує пенсію на пільгових умовах за вислугою років. Зазначене не свідчать про його непрацездатність і не дає йому права на обов`язкову частку у спадщині, оскільки у осіб, які не досягли встановленого чинним законодавством пенсійного віку, але які мають право на отримання пенсії на пільгових умовах за вислугою років, право на обов`язкову частку у спадщині не виникає.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2011 року (справа № 6-21635св08), постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 208/9389/15-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 303/674/17, від 15 лютого 2023 року у справі № 686/23517/19.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України (Захист права власності).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного вище, враховуючи право відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на обов`язкову частку у спадщині, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 2/3 частин кожної із спірних земельних ділянок.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 2/3 частини земельної ділянки розміром 3,9821 га., кадастровий номер :03:000:0253, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Степківка, Первомайського району, Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 2/3 частини земельної ділянки розміром 0,1561 га., кадастровий номер :06:000:1731, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Степківка, Первомайського району, Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 2/3 частини земельної ділянки розміром 0,0146 га., кадастровий номер :06:000:2170, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Степківка, Первомайського району, Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 2/3 частини земельної ділянки розміром 0,0079 га., кадастровий номер :06:000:1864, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Степківка, Первомайського району, Миколаївської області.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повне судове рішення буде складено 03.01.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: Т.Я.Літвіненко