Справа № 570/2959/23
Номер провадження 2/570/879/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором про надання правової допомоги, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ющенко О.О. звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором про надання правової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач ОСОБА_1 є адвокатом з 29.04.2009 року, що стверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 670 від 29.04.2009 р. 22.09.2022 року між адвокатом ОСОБА_1. та відповідачем ОСОБА_2 як клієнтом було укладено договір про надання правової допомоги №02/09.

Відповідно до п.п.1 п.1.1. Договору, ОСОБА_1 як адвокат, взяв на себе зобов`язання «на вимогу Клієнта здійснити його супровід під час відновлення ним доступу до житла - квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 »

Відповідно до п.п.2 п.1.1. Договору, крім вказаного у п.1. Договору, Адвокат надає Клієнту правову інформацію, консультації та роз`яснення з правових питань, які виникатимуть в ході виконання даного договору.

Відповідно до п.3.1. Вартість Договору складає еквівалент 300,00 доларів США, сплата за необхідності можлива у гривнях за ринковим курсом на дату розрахунку. Розрахунок має відбутись відразу після завершення супроводу Адвокатом процесу здійснення Клієнтом входу до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

22.09.2022 року відповідно до умов укладеного Договору адвокат ОСОБА_1 прибув за адресою: АДРЕСА_1 та виконав взяті на себе зобов`язання.

Після виконання умов договору, Відповідач повідомив Позивача, що нажаль не може вчасно виконати взяті на себе зобов`язання з оплати за договором та попросив відкласти розрахунок на декілька днів, через тиждень попросив ще одну відстрочку виконання умов, а потім ще одну. Через певний час Відповідач перестав відповідати на смс - повідомлення та дзвінки, уникаючи оплати за договором та розмови з Позивачем. Відповідач продовжує уникати навіть усної розмови між ним та Позивачем, а коли чує голос Позивача перестає вести розмову та кладе слухавку.

Враховуючи вище, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 несплачену заборгованість за договором про надання правової допомоги у сумі 10968,00 - грн, 777,36 грн. інфляційних витрат, три відсотки річних у сумі 193,82 грн., загалом 11939,18 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, витрати на правову допомогу ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 20.07.2023 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників в судове засідання.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 03.10.2023 року відкладено розгляд цивільної справи №570/2959/23 на 31.10.2023 р. та визнано потрібним, щоб позивач з`явився в судове та надав особисті пояснення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити; не заперечив проти заочного розгляду справи. Крім того, пояснював, що описка в п.4.1 Договору про надання правової допомоги №02/09 не впливає на предмет договору, оскільки виконання договору відбулося саме на дату підписання договору, супровід клієнта був виконаний на дату підписання вказаного договору. Позивач та його представник у подальшому у судове засідання не з`явилися.

Відповідач в судове засідання не з`явився жодного разу, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав.

Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин, як це передбачено ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши подані стороною позивача документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є адвокатом з 29.04.2009 року, що підтверджується засвідченою позивачем копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 670 від 29.04.2009 року.

22.09.2022 року між адвокатом ОСОБА_1. та відповідачем - ОСОБА_2 як клієнтом, було укладено договір про надання правової допомоги №02/09, що підтверджується засвідченою ОСОБА_1 копією зазначеного договору.

Відповідно до п.п.1 п.1.1. Договору, ОСОБА_1 як адвокат, взяв на себе зобов`язання «на вимогу Клієнта здійснити його супровід під час відновлення ним доступу до житла - квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 »

Відповідно до п.п.2 п.1.1. Договору, крім вказаного у п.1. Договору, Адвокат надає Клієнту правову інформацію, консультації та роз`яснення з правових питань, які виникатимуть в ході виконання даного договору.

Відповідно до п.3.1. Вартість Договору складає еквівалент 300,00 доларів США, сплата за необхідності можлива у гривнях за ринковим курсом на дату розрахунку. Розрахунок має відбутись відразу після завершення супроводу Адвокатом процесу здійснення Клієнтом входу до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Сума заборгованості за договором про надання правової допомоги №02/09 від 22.09.2022 року між адвокатом ОСОБА_1. та відповідачем - ОСОБА_2 як клієнтом, становить 10968,00 грн., що відповідачем не спростовано.

Відповідно до пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно з положеннями статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

За змістом статей 632, 903 ЦК України ціна договору (плата за договором) форма грошового визначення вартості наданих послуг. Виплата виконавцю послуги здійснюється за виконання ним договірного обов`язку.

Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до положень статей 625, 627 ЦК України в їх системному зв`язку, сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості й можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносин на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це («заборонено законом») або якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту чи суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач допустив порушення взятих на себе зобов`язань за укладеним договором №02/09 від 22.09.2022 року, не оплативши, в установленій сумі та порядку, отримані передбачені договором адвокатські послуги від позивача, тому суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення грошових коштів за договором про надання правової допомоги.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Позивач просить стягнути 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 22.09.2022 р. по 20.05.2023 р.) 777,36 грн. інфляційних витрат, три відсотки річних у сумі 193,82 грн., та відповідно даводить розрахунок у позові.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб із наступним продовженням воєнного стану в Україні та дією такого на момент прийняття судового рішення.

Отже, у період з 24.02.2022 року по час ухвалення рішення у даній справі в Україні діє воєнний стан, а відтак відповідач звільнений від сплати 3% річних та інфляційних втрат від прострочення грошового зобов`язання у відповідності до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а тому суд прийшов до переконання про те, що у позовних вимогах в цій частині необхідно відмовити.

Отже, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, а тому з нього на користь позивача слід стягнути 10 968 грн. (сума боргу).

За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 10 968 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві зазначено, що позивач очікує понести судові витрати по даній справі на оплату судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. та витрати професійну правничу допомогу орієнтовно в розмірі 10000,00 грн.

Між позивачем та адвокатом Ющенко О.О. укладено договір про надання правової допомоги від 18.05.2023 р., копію якого долучено до позовної заяви.

Крім того, до позовної заяви долучено Акт виконаних робіт від 25.05.2023 року.

Згідно вказаного акту від 25.05.2023 року загальна вартість послуг складає в сумі 15000 грн.

Як убачається з розписки про виконання п.3.4 Договору «Про надання правової допомоги», адвокат Ющенко О.О. підтвердила отримання нею 15000 грн. від її клієнта ОСОБА_1 , відповідно до положень укладеного між ними договору, зокрема п.3.4 Договору «Про надання правової допомоги адвокатом №01/05/23 від 18.05.2023 р.»

У пунктах 36, 37 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.04.2020 р. у справі №727/4597/19 (адміністративне провадження №К/9901/32645/19) 36 вказано: «Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

ВС КЦС у постанові від 27.07.2022 р. у справі №686/28627/18 зазначив наступне. Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020р. у справі № 648/1102/19, де зазначено наступне.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Щодо розміру витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, то суд вважає за доцільне зазначити, у постановах Верхового Суду, а саме додатковій постанові від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначено: "34. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 35. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 36. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 37. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 38. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 39. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. 40. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. 41. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. 42. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. 43. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). 44. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. 45. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. 46. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 47. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності."

Також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 р. у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) зазначено: "Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності»."

У зв`язку з тим, що відповідач у судові засідання не з`явився жодного разу, відзиву не подано, заява про зменшення розміру витрат на правову допомогу відсутня, а ініціатива суду виключається з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони, тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Так як позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 989 грн. 26 коп.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн, та сплачений судовий збір у розмірі 989 грн. 26 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором про надання правової допомоги - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 несплачену заборгованість за договором про надання правової допомоги у сумі 10 968 (десять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 989 грн. 26 коп.., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.