Справа №359/3684/23
Провадження №2/359/1590/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Гомоли О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача Павлова І.В. ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона працює на посаді начальника району (вантажного) станції «Бориспіль» у відокремленому підрозділі Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця». На підставі п.3.10 колективного договору, укладеного між адміністрацією і територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України Київської дирекції залізничних перевезень, позивач має право на щорічне отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, як правило разом з щорічною відпусткою, в розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 14886 гривень 00 копійок. 23 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала відповідачу заяви про надання щорічної відпустки та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення. Позивач посилається на те, що АТ «Укрзалізниця» не виконало обов`язок, передбачений п.3.10 колективного договору, та не здійснило вказану компенсаційну виплату. Тому ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік в розмірі 14886 гривень 00 копійок.

1.2. У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримують позов та посилаються на те, що рішення про зупинення виплати матеріальної допомоги на оздоровлення було прийнято правлінням АТ «Укрзалізниця» без погодження з профспілковою організацією та до набрання чинності Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Крім того, позивач подав клопотання про поновлення строку звернення до суду (а.с.47-49).

1.3. Представник відповідача Павлов І.В. не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року, яким було зупинено виплату матеріальної допомоги, зокрема на оздоровлення, не скасовано в судовому порядку. Ця обставина свідчить про те, що позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту права. Вказане рішення правління узгоджується зі ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Крім того, підстави для поновлення пропущеного позивачем строку звернення до суду відсутні. Тому представник відповідача Павлов І.В. просить суд відмовити у задоволенні позову.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2023 року (а.с.54-55) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 24 квітня 2023 року (а.с.56-57) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 20 липня 2023 року (а.с.144-145) було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про залучення ППО Київської дирекції залізничних перевезень до участі у розгляді цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. ОСОБА_1 працює на посаді начальника району (вантажного) станції «Бориспіль» у відокремленому підрозділі Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця». Ця обставина підтверджується копією відповідного наказу №1637/ОС від 13 листопада 2019 року (а.с.40).

3.2. 22 березня 2001 року адміністрація АТ «Укрзалізниця» уклала з територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України Київської дирекції залізничних перевезень колективний договір на 2001-2005 роки, дію якого було пролонговано на 2006-2023 роки (а.с.10-39). Зі змісту п.3.10 колективного договору (а.с.19) вбачається, що працівникам дирекції, які безперервно пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надається один раз у календарному році матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, разом із наданням щорічної відпустки, у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на 1 січня звітного року.

3.3. 23 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала відповідачу заяви про надання щорічної відпустки та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с.42-43).

3.4. Зі змісту листа першого заступника начальника виробничого підрозділу Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» №ДН-1-12/496 від 16 лютого 2023 року (а.с.46) вбачається, що позивачу було відмовлено у здійсненні вказаної компенсаційної виплати.

3.5. Спірні правовідносини регулюються главою ІІ «Колективний договір» КЗпП України, Законом України «Про колективні договори і угоди» та Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

4.1. Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

4.2. Згідно з ч.1 ст.10 КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

4.3. Відповідно до ч.2 ст.13 КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг.

4.4. Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про колективні договори» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.

4.5. Відповідно до п.2 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

4.6. Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. У зв`язку з тим, що 23 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала відповідачу заяви про надання щорічної відпустки та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі п.3.10 колективного договору у позивача виникло право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

5.2. Однак, як вбачається з п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану. Так, указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом №2102-IX від 24 лютого 2022 року, з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України був введений воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженим Законом №2263-IX від 22 травня 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженим Законом №2500-IX від 15 серпня 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №757/2022 від 7 листопада 2022 року, затвердженим Законом №2738-IX від 16 листопада 2022 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №58/2023 від 6 лютого 2023 року, затвердженим Законом №2915-IX від 7 лютого 2023 року, дія воєнного стану в Україні була продовжена строком на 90 діб. Указом Президента України №254/2023 від 1 травня 2023 року, затвердженим Законом №3057-IX від 2 травня 2023 року, дія воєнного стану в Україні продовжена строком на 90 діб. Системний аналіз законодавства свідчить про те, що дія ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24 лютого 2022 року.

5.3. Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року було зупинено здійснення додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Винятком було визначено лише виплату матеріальної допомоги на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління. Це підтверджуються витягом з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» №Ц-54/31 від 14 березня 2022 року (а.с.106-107). Викладені обставини свідчать про те, що виконання відповідачем обов`язку з виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік призупинено на час воєнного стану. Виконання цього обов`язку відновиться лише після закінчення або скасування воєнного стану.

5.4. З огляду на це суд вважає, що станом на день ухвалення рішення суду підстави для стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь позивача означеної компенсаційної виплати відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_1 , належить відмовити.

5.5. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено з мотиву безпідставності, суд не надає оцінку доводам сторін щодо пропуску та поновлення строку звернення до суду, передбаченого ч.3 ст.233 КЗпП України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення відмовити.

Повний текст рішення складений 25 липня 2023 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець