1326/803/2012
4-с/465/20/23
Ухвала

Іменем України

17.07.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою адвоката Киришко Оксани Вікторівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , про визнання бездіяльності протиправою та зобов"язання вчинити дії, -

встановив:

Скаржник адвокат Киришко Оксана Вікторівна, яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася до суду із скаргою на бездіяльність Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо не зняття арешту з належного ОСОБА_1 майна у виконавчому провадженні №36458562 з примусового виконання виконавчого листа №1328/803/2012, виданого 03.10.2012р. Франківським районним судом м. Львова. Просить визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги та поновити строк на оскарження бездіяльності органу державної виконавчої служби. Скаргу обґрунтовує тим, що у ОСОБА_1 виникла необхідність у розпорядженні та подальшому відчуженні належного на праві приватної власності майна. Нею, як адвокатом, 06.12.2022р. на адресу Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надіслано адвокатський запит з проханням повідомити, на підставі чого накладено арешт на належне майно. Листом за вих. № В-3944 від 20.12.22 року Франківським відділом Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повідомлено, що згідно відомостей АСВП у Франківському відділі Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №1328/803/2012 виданий 03.10.2012р. Франківський районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Універсал Банк 253 858, 18 грн. 14.02.2013р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 25.06.2020р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, станом на 20.12.2022р. повторно на виконання у відділ не надходив. Відповідно до даних з Інформації сформованої за допомогою додатку Реєстр нерухомості Франківським відділом Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про арешт майна боржника, серія та номер: 36458562, виданий: 25.07.2017 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 36294299 від 25.07.2017 12:14:45, ОСОБА_2 , Франківський відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Львівська область. Водночас, згідно інформації із Автоматизованої системи виконавчих проваджень, вбачається, що виконавче провадження є завершеним. Відтак, не зняття (не вилучення) обтяження (арешту) із відповідного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесеного по ВП № 36458562 при поверненні виконавчого документа стягувачувказує на порушення органом ДВС Закону України «Про виконавче провадження» та наявність бездіяльності нього органу щодо невчиненпя відповідних дій з нього приводу. Просить визнати протиправною бездіяльність Франківського відділу дерджавної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м. Львів) щодо незняття арешту з належного ОСОБА_1 майна, який був накладений державним виконавцем Франківського відділу дерджавної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні ВП №36458562 з примусового виконання виконавчого листа №1328/803/2012, виданого 03.10.2021р. Франківським районним судом м. Львова (номер запису про обтяження 21543573 (спеціальний розділ) від 25.07.2017р.) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованості у розмірі 253 858, 18 грн., та зняти даний арешт.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно вимог ч.1 і ч.2 ст.450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи.

Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Куля В.С. подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, просить скаргу задоволити та зобов"язати орган державної виконавчої служби скасувати арешт.

Зважаючи на розумні строки розгляду скарг даної категорії, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наявними матеріалами цивільної справи та за відсутності учасників судового процесу.

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши зміст скарги, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25.09.2012р., яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 03.07.2018р., стягнено з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», що є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» суму боргу в розмірі 251344 грн. 73 коп., сплачений судовий збір в сумі 2513 грн. 45 коп.

Постановою державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Білецьким І.М. 14.02.2013р. відкрито виконавче провадження №36458562 з примусового виконання виконавчого листа №1326/803/2012, виданого 03.10.2012р. Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" 253 858, 18 грн.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Владиш І.В., від 05.12.2018р. у виконавчому провадженні №36458562, виконавчий лист №1326/803/2012 повернуто стягувачу.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.03.2018р., яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 03.07.2018р., замінено сторону стягувача Публічне Акціонерне Товариство "Універсал банк" на його правонаступника ТзОВ Фінансова компанія "Кредит Капітал" у справі за правом грошової вимоги до гр. ОСОБА_1 по виконавчому листу №1326/803/2012 на виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 25.09.2012 року.

Відповідно до долученої Франківським відділом Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) інформаційної довідки №331154387 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта, Франківським відділом Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в особі державного виконавця Владиш І.В. 25.07.2017р., на підставі постанови про арешт майна боржника у ВП №36458562 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відтак, судом встановлено, що на виконання заочного рішення суду Франківського районного суду м. Львова від 25.09.2012р., яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 03.07.2018р., у цивільній справі №1326/803/2012 відкрито виконавче провадження №36458562 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства "Універсал банк", право вимоги від якого перейшло до ТзОВ Фінансова компанія "Кредит Капітал" заборгованості в розмірі 253 858, 18 грн.

Стороною скаржника до матеріалів цивільної справи долучено довідки, які свідчать про те, що як перед первинним стягувачем, так і правонаступником у боржника ОСОБА_1 відсутня будь - яка заборгованість.

Зокрема, відповідно до довідки, виданої 14.02.2023р. головним фахівцем департаменту документального супроводження справ та оперативного контролю ТзОВ "ФК "Кредит - капітал" І. Тарадінь, підтверджено відсутність претензій по договору № BL814 від 24.03.2011р., заборгованість погашена 28.01.2019р.

Суд звертає увагу, що договір № BL814 від 24.03.2011р. був предметом розгляду у цивільній справі №1326/803/2012, на виконання рішення якого відкрито виконавче провадження №36458562, в якому накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.3 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Приймаючи рішення про повернення виконавчого документа стягувачем державний виконавець не виконав належним чином своїх обов`язків, оскільки не вирішив питання про зняття арешту з майна боржника при поверненні виконавчого документа стягувачеві.

Наявність арешту на належне скаржнику майно обмежує його право на вільне розпорядження майном та права інших осіб, що є співвласниками квартири, але не є стороною процесу.

Державним виконавцем не наведено належними та допустимими доказами правомірності накладення арешту на майно скаржника, на даний час, а наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про накладення арешту перешкоджає останньому вільно розпоряджатись своїм майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно висновку Верховного Суду, який міститься у постанові від 27 березня 2020 року у справі №817/928/17 незняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Крім того, матеріалами цивільної справи встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 погашена 28.01.2019р., про що свідчать відповідні докази, які не спростовані.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 ЦК передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при завершеному виконавчому провадженні порушує право власності скаржника, яке підлягає захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна скаржника.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У п.1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5 роз"яснено, що в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення закону, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів скарги.

В матеріалах скарги міститься заява адвоката Киришко О.В. про стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. П.1 ч.3 цієї статті вказує на те, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору;

- значення справи для сторін;

- поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

- дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Верховний Суд в Постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді, є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На підтвердження витрат ОСОБА_1 на правову професійну допомогу, до матеріалів скарги долучено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладений 05.12.2022р. між Адвокатським об"єднанням "Ідеаліст" в особі Киришко О.В. та Заставським О.Б., ордер серії АС №1051265 на надання правничої правової допомоги, акт наданих послуг від 03.05.2023р. за договором від 05.12.2022р.

Відповідно до акту, була надана правова (правнича) допомога, зокрема, написання скарги про визнання бездіяльності Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), участь в судових засіданнях, подання заяви про поновлення строку на подачу скарги. Варість надання юридичних послуг складає 7 000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

Відповідно до ст.452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення скарги, відтак з особи, дії якої оскаржуються, в даному випадку, з органу державної виконавчої служби, слід стягнути витрати, пов"язані з розглядом скарги, які поніс скаржник.

З урахуванням заявлених вимог, суд вважає за доцільне стягнути з Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь скаржника ОСОБА_1 судові витрати за правову допомогу з розгляду скарги в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

При цьому, суд враховує, що Франківським відділом Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, та документи, які б спростовували заявлений розмір витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.447 453 ЦПК України, -

постановив:

Скаргу адвоката Киришко Оксани Вікторівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , про визнання бездіяльності протиправою та зобов"язання вчинити дії задоволити.

Визнати неправомірними дії уповноважених посадових осіб Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління (м. Львів) щодо не зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні № 36458562 при примусовому виконанні виконавчого листа №1326/803/2012, виданого Франківським районним судом м. Львова.

Зобов"язати уповноважених посадових осіб Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління (м. Львів) зняти арешт та обтяження з належного ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) майна, який накладений у виконавчому провадженні № 36458562 з примусового виконання виконавчого листа №1326/803/2012, виданого 03.10.2012р. Франківським районним судом м. Львова (номер запису про обтяження 21543573 (спеціальний розділ) від 25.07.2017р.) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованості у розмірі 253 858, 18 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління (м. Львів, вул. Конотопська 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя В. Кузь