ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1035/23 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

сторін:

апелянта - ОСОБА_1 ,

представника апелянта - ОСОБА_2 ,

позивача - ОСОБА_3 ,

представника позивача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу № 607/10212/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року (ухвалене суддею Марциновською І.В., повний текст якого складено 01 вересня 2023 року) та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2023 року (ухвалене суддею Марциновською І.В.) в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка покликалася на те, що з 12 червня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Станом на дату подання даного позову на розгляді в суді перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а саме: гараж № НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1; транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Caddy», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1896; земельну ділянку для ведення садівництва площею 0.060 га, яка знаходиться на території Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Також у сторін наявні заощадження готівкових грошових коштів у сумі 150000 грн та 4000 доларів США, з яких відповідач добровільно передав позивачці кошти у сумі 50000 грн.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_3 просила суд:

- виділити у власність ОСОБА_1 гараж № НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, та стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки вказаного гаража у розмірі 222222 грн;

- виділити у власність ОСОБА_1 транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Caddy», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1896, та стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки вказаного транспортного засобу у розмірі 148800 грн;

- виділити у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення садівництва площею 0.060 га, яка знаходиться на території Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, та стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки вказаної земельної ділянки у розмірі 111092.50 грн;

- визнати грошові кошти у сумі 150000 грн та 4000 доларів США спільним сумісним майном подружжя, виділити у власність ОСОБА_3 25000 грн та 2000 доларів США та стягнути з ОСОБА_1 вказану суму коштів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки гаража № НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, у розмірі 55905.83 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Caddy», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1896, у розмірі 60412.00 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 1161.67 грн.

Судовий збір у сумі 4640.88 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3007.50 грн.

Судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11992.50 грн покладено на позивачку ОСОБА_3 .

У стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у сумі 5096.79 грн відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 про розподіл понесених та пов`язаних з розглядом справи судових витрат залишено без розгляду.

Не погоджуючись із рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року в частині поділу гаража, представник ОСОБА_1 - адвокат Войнарський А.Й. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 заперечує щодо поділу гаража № НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, оскільки такий гараж не є власністю відповідача, а лише був у його користуванні за усною згодою його сестри ОСОБА_7 , яка збудувала такий гараж за власні кошти.

У зв`язку з наведеним просить суд скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у порядку поділу спільного майна подружжя грошової компенсації вартості 1/2 частки гаража № НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, у розмірі 55905.83 грн.

Не погоджуючись із додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2023 року в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, представник ОСОБА_1 - адвокат Войнарський А.Й. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що існують підстави для частково скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року.

У зв`язку з наведеним просить суд скасувати додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3007.50 грн.

17 листопада 2023 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника позивачки - адвоката Островської О.Н. надійшов відзив на апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що твердження апелянта не відповідають матеріалам справи та не гуртуються на законі, оскільки ОСОБА_1 є членом гаражного кооперативу з 29 грудня 2020 року та за ним закріплений гараж № НОМЕР_1 .

У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на основне рішення подана лише в частині поділу гаража, а на додаткове рішення - частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3007.50 грн, а тому в іншій частині вказані судові рішення колегією суддів не переглядаються.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Войнарський А.Й. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Позивач ОСОБА_3 та її представник адвокат Островської О.Н., проти апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

12 червня 2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий на ім`я ОСОБА_3 (а.с.6-7).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2022 року у справі № 607/8851/22 шлюб між сторонами розірваний.

Згідно з інформацією Обслуговуючого кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» № 95 від 27 липня 2022 року, відповідно до рішення правління Обслуговуючого кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_1 є членом даного кооперативу з 29 грудня 2020 року та за ним закріплений гараж № НОМЕР_1 . Заборгованість за внесками включно за 2022 рік відсутня (а.с.8).

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-04060520 від 16 серпня 2022 року вбачається, що вартість гаража № НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, становить 111811.65 грн (а.с.22-23).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні норми містить частина друга статті 372 ЦК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого із подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про кооперацію» кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Згідно зі статтею 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. В разі викупу квартири, дачі, гаража споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

Згідно із пунктом 8 Постанови Пленум Верховного Суду України від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльність гаражно-будівельних кооперативів» роз`яснив, що член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 29 грудня 2020 року ОСОБА_1 став членом Обслуговуючого кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» та за ним закріплений гараж № НОМЕР_1 , тобто під час перебування останнього у шлюбі з ОСОБА_3 , а також те, що заборгованість зі сплати пайових внесків включно за 2022 рік відсутня.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком, що наданий в користування гараж № НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_1», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю сторін як подружжя.

З огляду на викладене обґрунтованим є висновок місцевого суду, що гараж № НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_1», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який є спільною власністю сторін як подружжя, є неподільною річчю, а тому вимога ОСОБА_3 про грошову компенсацію 1/2 частки його вартості є обґрунтованою.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що в довідці ОК «ІНФОРМАЦІЯ_1» № 95 від 27 липня 2022 року мова йде про відсутність заборгованості ОСОБА_1 за членськими, а не пайовими внесками, оскільки вказане твердження є голослівним та не підтверджено жодними доказами.

Також голослівними є посилання апелянта на те, що спірний гараж належить його сестрі ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

Крім того, оскільки відсутні підстави для скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року, а тому не підлягає скасуванню додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2023 року.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи частково позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови - 02 січня 2024 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: М.В. Хома

Н.М. Храпак