справа № 388/1856/22
провадження № 2-др/388/7/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

26.07.2023м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

при секретарі судового засідання Поліщук О.В.,

вивчивши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

встановив:

при ухваленні рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця», третя особа - первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не було вирішено питання про судові витрати на підставі чого суд дійшов до висновку про необхідність вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

При цьому, судом відзначається, що підстав для виклику у судове засідання учасників справи для вирішення питання ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат судом не встановлено.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача АТ «Укрзалізниця», третя особа - первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони, в якому (позові) просила:

- стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату (грошові кошти), невиплачену при звільненні у розмірі 153685,40 грн., в тому числі заборгованості, передбачену п. 4.11 Колективного договору у сумі 138340,10 грн., заборгованість з виплати матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 5115,00 грн., заборгованість, передбачену п. 8.8 Положення про оплату праці в сумі 10230,00 грн.;

- стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення;

- стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою від 23.12.2022 зазначена позовна заява, подана без додержання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Заявою представника позивача від 28.12.2022 недоліки позовної заяви було усунено, а саме надано суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 992,40 грн.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір». Вичерпний перелік документів за подання до суду яких судовий збір не справляється та перелік пільг щодо сплати судового збору наведено у ч. 2 ст. 3, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідно.

Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати та сплатила судовий збір за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 992,40 грн.

Ухвалою від 31.05.2023 прийнято відмову позивача від частини позовних вимог, а саме вимоги про стягнення заборгованості, передбаченої п. 4.11 Колективного договору у розмірі 138340,10 грн. у зв`язку із сплатою зазначеної виплати відповідачем позивачу добровільно у повному обсязі. Провадження у справі у зазначеній частині позовних вимог закрито.

Рішенням суду від 19.07.2023 стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 заробітну плату (грошові кошти), невиплачені при звільненні у сумі 15345,00 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 130403,10 грн. Отже, з урахуванням наведеного суд констатує, що ціна позову становить 284088,20 грн.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з урахуванням положень Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» становить 2481,00 грн.

Таким чином, судовий збір за зазначеним позовом, який складається із вимог майнового характеру про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - у розмірі 284088,20 грн., - становить 2840,88 грн. (1 відсоток від ціни позову).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, сукупний аналіз наведених норм свідчить про те, що за вимогою про стягнення заробітної плати у частині вимоги про стягнення заборгованості, передбаченої п. 4.11 Колективного договору у розмірі 138340,10 грн. від якої відмовився позивач звільнений у цій частині від сплати судового збору, - судовий збір, який становить 1383,40 грн. не підлягає стягненню з відповідача і його слід віднести на рахунок держави.

Питання розподілу решти судового збору у розмірі 1457,48 грн. (2840,88 - 1383,40) слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено окрім тієї частину у якій позивач відмовилась від позовної вимоги та з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1457,48 грн. слід частково стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 992,40 грн., а частково стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 465,08 грн.

Щодо судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу судом відзначається таке

Разом із позовною заявою на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано до суду такі документи:

- договір № б/н про надання правової (правничої) допомоги від 30.09.2022, укладений між адвокатом Проценко О.М. та Бондарчук Н.Г. щодо надання правової допомоги із сплатою за правову допомогу гонорару у розмірі 10000,00 грн.;

- квитанцію від 30.09.2022, якою підтверджено сплату ОСОБА_1 адвокату Проценко О.М. гонорару у розмірі 10000,00 грн. за договором про надання правової допомоги від 30.09.2022.

Копії зазначених документів разом із позовною заявою були отримані відповідачем 23.01.2023, що підтверджується підписом представника відповідача у рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення.

Відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до умов ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Клопотання від відповідача про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката із зазначенням обґрунтування на спростування співмірності таких витрат до суду не надходило.

Таким чином, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності досудової підготовки, підготовки заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань, які було подано до суду, участі у судових засіданнях і значимості таких дій у справі, суд, беручи до уваги складність справи, характер виконаної адвокатом роботи, її обсяг та витрачений ним час, їх пропорційність до предмета спору, - дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність понесення позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 10000,00 грн.

Отже, питання розподілу судових витрат у частині витрати на професійну правничу допомогу слід вирішити відповідно до вищенаведених обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема, положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи ціну позову (284088,20 грн.) те, що позов задоволено (на суму 145748,10 грн.) окрім тієї частину у якій позивач відмовилась від позовної вимоги (у розмірі 138340,10 грн.),з урахуванням положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України - суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути частину понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі, який відповідає співмірності, необхідності та розумності таких витрат пропорційно задоволеним вимогам, - 5130,38 грн. (10000 х 145748,10 / 284088,20).

Керуючись статтями 137, 141, 142, 246, 258-259, 263-265, 268, 270, 273 ЦПК України,

ухвалив:

ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 частину витрат, понесених по сплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 40 коп.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу 5130 (п`ять тисяч сто тридцять) грн. 38 коп.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави частину судового збору у розмірі 465 (чотириста шістдесят п`ять) грн. 08 коп.

Рішення суду (додаткове рішення суду) набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду безпосередньо або через Долинський районний суд Кіровоградської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач - акціонерне товариство «Українська залізниця», місцезнаходження: вул. Єжи Гедройця буд. 5, МСП м. Київ-150, 03150, ;

- третя особа - первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони, місцезнаходження: вул. Станційна буд. 29а, м. Знам`янка, Кіровоградська область, 27400.

Суддя О.А. Кнуров