Справа № 304/1143/23 Провадження № 2/304/247/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Галас А.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/1143/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 та Перечинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції,про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його батьком ОСОБА_4 та внесення змін до актового запису про народження в книзі запису актів громадянського стану про народження № 132 від 15 жовтня 2019 року, замінивши запис у графі батько: « ОСОБА_2 » на запис: « ОСОБА_1 », в графі прізвище дитини змінити з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по батькові змінити з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 28 липня 2007 року по 23 липня 2019 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого в них народилося двоє синів - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, спільне життя у них не склалося, а тому рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Позивач зазначає, що в силу життєвих обставин сталось так, що у період 2018 року у нього були відносини з ОСОБА_3 , при цьому остання ще перебувала в офіційному шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 народила третю дитину - доньку ОСОБА_4 . Позивач також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. З рішення Перечинського районного суду вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано 23 липня 2019 року. Згідно з свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, а відтак батьком дитини записали колишнього чоловіка ОСОБА_3 - відповідача у справі ОСОБА_2 . У 2020 році позивач знову зблизився із ОСОБА_3 , внаслідок чого 14 травня 2020 року ОСОБА_1 з ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 . Всі діти від першого шлюбу ОСОБА_3 , в тому числі донька ОСОБА_12 , спільно проживають однією родиною з позивачем ОСОБА_1 з 2020 року, останній щиро любить дітей і вважає їх своїми рідними. Позивач був переконаний, що біологічним батьком всіх трьох дітей був ОСОБА_2 , однак у грудні 2022 року, в ході розмови з ОСОБА_3 , остання призналася позивачу, що біологічним батьком ОСОБА_12 є саме він. Про цей факт ОСОБА_3 мовчала, так як боялася, що позивач може змінити своє ставлення до її синів від першого шлюбу - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Крім цього позивач вказує, що діти вважали один одного рідними братами і сестрою, а факт батьківства позивача, на думку ОСОБА_3 , міг би вплинути на відносини між дітьми. Відтак, позивач лише у грудні 2022 року дізнався, що біологічним батьком ОСОБА_4 є саме він, а не відповідач ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що на теперішній час він має намір визнати батьківство на дитину, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 22 червня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивач подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Разом із цим, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити.

Відповідач через канцелярію подав до суду заяву про те, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення позову. Разом із цим, просить суд розглянути справу за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в цьому випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Перечин Перечинського району Закарпатської області, про що 15 жовтня 2019 року складено відповідний актовий запис № 132, та її батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На момент зачаття ОСОБА_4 , а самез 28 липня 2007 року по 23 липня 2019 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, однак такий розірвано, що підтверджуєтьсязаочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2019 року.

Позивач у позовній заяві ствердив, що в силу життєвих обставин у період 2018 року у нього були відносини з ОСОБА_3 , при цьому остання ще перебувала в офіційному шлюбі.

У 2020 році ОСОБА_1 знову зблизився із ОСОБА_3 , внаслідок чого 14 травня 2020 року вони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 .

У грудні 2022 року, в ході розмови з ОСОБА_3 , остання призналася позивачу ОСОБА_1 , що біологічним батьком ОСОБА_12 є саме він - ОСОБА_1 . Зазначене не заперечувалося як відповідачем ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 в ході розгляду справи.

Відтак, позивач ОСОБА_1 стверджує, що є біологічним батьком ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При прийнятті рішення суд врахував таке.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Відповідно до п. 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема, обов`язку з утримання дитини.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18).

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 17 травня 2007 року у справі «Jevremovic v. Serbia» зазначив, що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини.

За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Щодо того, що відповідно до ч. 2 ст. 129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Отже, законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить відповідно до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком.

Крім того, законодавець у частині другій статті 20 СК України передбачив субсидіарне застосування положень ЦК України, які стосуються позовної давності, до сімейних відносин у випадках, передбачених частиною першої статті 20 СК України.

Тому у випадках передбачених частиною другою статті 129 СК України мають застосовуватися правові приписи, закріплені в частині третій статті 267 ЦК України. Тобто, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції, що узгоджується з правовою позицією, визначеною у висновку Верховного Суду України у справі 161/7536/15-ц від 27 квітня 2017 року.

Заяви про застосування позовної давності під час судового розгляду спору відповідач не подавав.

Тому суд у цій справі не застосовує позовну давність до вимоги про визнання батьківства, заявленої в порядку статті 129 СК України.

Враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, а також те, що факт визнання батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності, визнанням позивачем дитини своєю, а також визнанням позову відповідачем, таке визнання позову відповідачем не порушує законні права та інтереси третіх осіб і повністю відповідає інтересам дитини, тому суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 та Перечинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції,про визнання батьківства підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини, то суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Наказом Мінюсту України від 12 січня 2011 року № 96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14 січня 2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п. 1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно з п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно внести зміни до актового запису № 132 від 15 жовтня 2019 року, складеного Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказавши у відомостях про батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прізвище дитини змінити з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по батькові змінити з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », а ім`я « ОСОБА_12 » та дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 » залишити без змін. Відомості про батьківство ОСОБА_2 щодо дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , необхідно виключити.

Також з відповідача підлягають стягненню судові витрати, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 289, 354-355 ЦПК України, ст. 121, 122, 128, 129, 134 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 та Перечинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про визнання батьківства - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Виключити з актового запису про народження дитини № 132, вчиненого 15 жовтня 2019 року Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, відомості про ОСОБА_2 як про батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № 132, вчиненого 15 жовтня 2019 року Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, змінивши наступні відомості:

- в графі «батько» вказати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- прізвище дитини змінити з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 »;

- по батькові змінити з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок сплаченого судового збору сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_7 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_8 ; місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Перечинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, ; місце знаходження: Закарпатська область, м. Перечин, вул. Ужгородська, № 43.

Головуюча: Гевці В. М.