Дата документу 19.07.2023 Справа № 331/410/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/1667/23
У Х В А Л А

19 липня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Поляков О.З. під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2023 року у справі № 331/410/23 про відмову у відновленні втраченого провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2023 року у справі № 195/2396/22 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» , заінтересована особа: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого документа,-

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2023 року безпосередньо до апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. на ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2023 року у справі № 331/410/23 та від 11 квітня 2023 року у справі № 195/2396/22, в якій міститься клопотання про звільнення від сплати судового збору за її подання.

В обґрунтування свого клопотання скаржниця зазначає, що її дохід як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність приватного виконавця за 2022 рік складає нуль гривень, на підтвердження чого додає податкову декларацію, подану нею до ГУ ДПС у Донецькій області, за 2022 рік.

Відповідно до ч.1,3 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд в порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно з Наказом Міністерства юстиції України N 2830/5 від 29.09.2016 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження», до витрат виконавчого провадження відноситься зокрема сплата судового збору.

Таким чином, сплата судового збору відноситься до витрат виконавчого провадження, які зокрема забезпечуються сплатою стягувачем авансового внеску при подачі заяви про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, а також той факт, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою, приватний виконавець не здійснює захист власних прав та інтересів, а діє в межах повноважень суб`єкта незалежної професійної діяльності з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом, при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору до нього не можуть бути застосовані положення ст. 136 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» в частині звільнення від сплати судового збору.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Надану скаржником податкову декларацію про майновий стан і доходи не можна вважати належним доказом її скрутного матеріального становища, оскільки вона подається самим приватним виконавцем, не відображає фінансове становище та не свідчить про те, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Тобто, за вищевказаних обставин від сплати судового збору звільняються позивачі-фізичні особи. Оскільки приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. в зазначеній справі не є позивачем-фізичною особою, а виступає як суб`єкт незалежної професійної діяльності, відсутні підстави для звільнення її від сплати судового збору.

Аналіз частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні від 19 червня

2011 року в справі Креуз проти Польщі («Kreuz v. Poland») зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. При цьому положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Крім того, суд зауважує, що передбачений законом розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, враховуючи застосування коефіцієнта 0,8 для пониження розміру ставки судового збору (429,44 грн), не є надмірним та не свідчить про наявність перешкод у доступі до правосуддя.

З огляду на викладене, клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, адже приватний виконавець Матвійчук Н. Є. не довела, що її фінансовий стан (в розумінні, наведеному в рішеннях ЄСПЛ в справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі») унеможливлює сплату судового збору в сумі 429,44 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до вимог п.п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023» встановлено, що у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 916/228/22, провадження № 12-26гс22, особи, які після 04 жовтня 2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір».

Оскільки апеляційна скарга подана до суду в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», скаржнику необхідно оплатити судовий збір в сумі 429,44 грн.

Реквізитами банківської установи з 01 січня 2021 року є:

22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України)

Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл/м. Запоріжжя Вознес./22030101;

Рахунок отримувача (IBAN): UA0008513;

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Відомча ознака: «80» Апеляційні суди

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на судове рішення від ______ (Дата оскарження справи) по справі _________ (Номер справи), Запорізький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Крім того, дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що вказану апеляційну скаргу слід залишити без руху, в тому числі, з таких підстав.

Так, з документів, доданих до апеляційної скарги вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2023 року у справі № 331/410/23 відмовлено у відновленні втраченого провадження у справі за позовом ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2023 року у справі № 195/2396/22 відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про видачу дубліката виконавчого документа, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Реалізація цього права здійснюється в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.

За приписами ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Відповідно до пункту 15.3 статті 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи такі дії вчиняються в такому порядку: розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі.

Відповідно до п. 61 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до забезпечення початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи розглядаються (формуються та зберігаються) в паперовій формі.

Статтею 355 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

04 вересня 2021 року у газеті «Голос України» № 168(7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку, з початком функціонування яких зазнає змін порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктами 15.1, 15.5, 15.6, 15.14, 15.16 підпункту 15 пункту 1 розділу VIІI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Оскільки апеляційна скарга подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, в якому відсутні матеріали цивільних справ № 331/410/23 та № 195/2396/22 як в паперовому вигляді, так і в електронному вигляді в АСДС, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

Разом з тим, з огляду на те, що оскаржуючи ухвали суду, апелянт зазначає два різні номери справ, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання про витребування необхідної конкретної справи.

Крім того, статтею 356 ЦПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Зокрема, відповідно до ч. 2 цієї статті, в апеляційній скарзі мають бути зазначені: найменування суду, до якого подається скарга; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); рішення або ухвала, що оскаржується; в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; клопотання особи, яка подала скаргу; дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Таким чином, процесуальний закон покладає на апелянта обов`язок зазначати в своїй апеляційній скарзі конкретний процесуальний документ (рішення або ухвалу), з яким він не погоджується, а також про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустився суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення або ухвали, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, обставини, які, на думку апелянта, не в повній мірі досліджені судом першої інстанції.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до пункту 41 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновлення, а пунктом 17.4 статті 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, зокрема, передбачено, що ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого листа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд констатує, що одночасне оскарження різних процесуальних документів суду першої інстанції в різних цивільних справах, яким присвоєно різні єдині унікальні номери, що є окремими самостійними об`єктами апеляційного оскарження в одній апеляційній скарзі, може перешкоджати їх одночасному розгляду в апеляційному порядку, з огляду на неможливість їх об`єднання у разі поданої однієї апеляційної скарги на два процесуальних документи.

Крім того, ЦПК України не містить підстав для повернення апеляційної скарги внаслідок об`єднання в ній вимог про скасування двох різних процесуальних документів суду першої інстанції, кожен з яких підлягає самостійному апеляційному оскарженню. Окремі самостійні підстави для повернення апеляційної скарги встановлені ст. 357, ст. 185 ЦПК України, перелік яких є вичерпним і не передбачає такої підстави для повернення апеляційної скарги, як оскарження в одній апеляційній скарзі різних процесуальних документів у різних цивільних справах.

Таким чином, необхідно роз`яснити приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. її право подати до Запорізького апеляційного суду окремих апеляційних скарг, а саме:

- апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2023 року у справі № 331/410/23 про відмову у відновленні втраченого провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості;

- апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2023 року у справі № 195/2396/22 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» , заінтересована особа: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого документа.

За приписами ч. 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Якщо ухвала постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі ст. 185, ч.2 ст. 357 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без руху і апелянту надати строк для усунення недоліків скарги.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2023 року та від 11 квітня 2023 року відмовити.

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2023 року у справі № 331/410/23 та від 11 квітня 2023 року у справі № 195/2396/22 залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції окремих апеляційних скарг, а саме: апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2023 року у справі № 331/410/23 та апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2023 року у справі № 195/2396/22 з оригіналами квитанцій про сплату судового збору за їх подання у сумі 429,44 грн зі сплатою на вказані реквізити.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику відповідно до вимог ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України.

Суддя: О.З. Поляков