КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/1081/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мостова Г.І., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіна І.В.

за участі: представника скаржника - адвоката Шевченко Т.Ю.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичного центру Деснянського району м. Києва» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року, постановлену під головуванням суді Деснянського районного суду міста Києва Галась І.А.,

у цивільній справі №754/14783/17 за заявою ОСОБА_1 в порядку виконання рішення суду відповідно до ст.235 Кодексу законів про працю України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва» про визнання неправомірними дії КРП КДЦ Деснянського району м. Києва щодо невиконання рішення суду 754/9059/16-ц від 28 серпня 2017 року, визнати незаконними та скасувати накази КНП КДЦ Деснянського району м. Києва, стягнення з КНП КДЦ Деснянського району м. Києва середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі,-

в с т а н о в и л а:

13 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в порядку виконання рішення суду відповідно до ст.236 КЗпП України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КНП «Консультативно - діагностичний центр Деснянського району м. Києва» про визнання неправомірними дії КНП КДЦ Деснянського району м. Києва щодо невиконання рішення суду 754/9059/16-ц від 28 серпня 2017 року, визнання незаконними та скасування наказів КНП КДЦ Деснянського району м. Києва, стягнення з КНП КДЦ Деснянського району м. Києва середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі.

У ході розгляду справи (у липні 2022 року) ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про забезпечення доказів шляхом витребування у КНП «Консультативно - діагностичний центр Деснянського району м. Києва» належним чином завірені копії документів:

1) журналу реєстрації наказів кадрового складу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр Деснянського району м. Києва» з 01 листопада 2013 року по теперішній час;

2) наказів про звільнення на поновлення на роботі ОСОБА_1 ;

3) журналу реєстрації наказів щодо ОСОБА_1 за період час з 01 листопада 2013 року по теперішній час;

4) довідки про середній заробіток ОСОБА_1 за період часу з 01 червня 2016 року по 01 липня 2022 року;

5) розрахункових листів ОСОБА_1 за період часу з 2016 року по 2022 рік;

6) особової справи ОСОБА_1 ;

7) звернень ОСОБА_1 до КНП «Консультативно - діагностичний центр Деснянського району м. Києва» та відповідей на них за період часу з 2016 року по 2022 рік.

Своє клопотання заявник обґрунтувала необхідністю отримання даних доказів для об`єктивного розгляду справи.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року було забезпечено докази у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 в порядку виконання рішення суду відповідно до ст.235 КЗПП України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КНП «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва» про визнання неправомірними дії КРП КДЦ Деснянського району м. Києва щодо невиконання рішення суду 754/9059/16-ц від 28 серпня 2017 року, визнання незаконними та скасування наказів КНП КДЦ Деснянського району м. Києва, стягнення з КНП КДЦ Деснянського району м. Києва середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі.

Витребувано у КНП «Консультативно - діагностичний центр Деснянського району м. Києва» завірену належним чином копію:

1) журналу реєстрації наказів кадрового складу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр Деснянського району м. Києва» з 01листопада 2013 року по теперішній час;

2) наказів про звільнення на поновлення на роботі ОСОБА_1 ;

3) журналу реєстрації наказів щодо ОСОБА_1 за період час з 01 листопада 2013 року по теперішній час;

4) довідки про середній заробіток ОСОБА_1 за період часу з 01 червня 2016 року по 01 липня 2022 року;

5) розрахункових листів ОСОБА_1 за період часу з 2016 року по 2022 рік;

6) особової справи ОСОБА_1 ;

7) звернень ОСОБА_1 до КНП «Консультативно - діагностичний центр Деснянського району м. Києва» та відповідей на них за період часу з 2016 року по 2022 рік.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник КНП «Консультативно - діагностичний центр Деснянського району м. Києва» - адвокат Шевченко Т.Ю. посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила скасувати ухвалу суду та постановити нову, за якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що суддя Деснянського районного суду міста Києва Галась І.А. була не уповноваженим суддею щодо розгляду заяви про забезпечення доказів поданої ОСОБА_1 , оскільки на момент розгляду заяви ОСОБА_1 була присяжною у Деснянському районному судді міста Києва. Крім того, зазначені заявником докази не мають відношення до поданої заявником заяви в порядку ст.236 КЗпП України, оскільки вони не стосуються предмету розгляду заяви та періоду звільнення ОСОБА_1 відповідно до наказу про звільнення №155-К від 29 червня 2016 року.

У судовому засіданні представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Заявник заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив зі змісту поданої заявником заяви про забезпечення доказів та дійшов обґрунтованого висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із даною заявою, заявник просила забезпечити докази по справі за її заявою поданою в порядку виконання рішення суду відповідно до ст.236 КЗпП України, посилаючись на те, що у заявника існують труднощі у самостійному отримані вказаних доказів, про що, зокрема, свідчить й апеляційна скарга подана КНП «Консультативно-діагностичного центру Деснянського району м. Києва».

При цьому, посилання скаржника на те, що зазначені докази не стосуються предмету розгляду заяви, є безпідставними, оскільки докази, які просила витребувати заявник, стосувалися періоду звільнення її із займаної посади та незначного періоду, який передував такому звільненню.

Також, безпідставним є посилання скаржника на те, що суддя Деснянського районного суду міста Києва Галась І.А. була не уповноваженим суддею щодо розгляду заяви про забезпечення доказів ( ОСОБА_1 входить до списку присяжних Деснянського районного суду міста Києва), оскільки, відповідно до ч. 13 ст. 33 ЦПК України, розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, якщо справа розглядалася суддею одноособово або у складі колегії суддів. Якщо такий склад суду сформувати неможливо, суддя або колегія суддів для розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначається в порядку, встановленому частиною першою цієї статті. Таким чином, дана заява підлягала розгляду Деснянським районним судом міста Києва відповідно до правил, встановлених Главою 3 Розділу V ЦПК України, як перегляд судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування виходячи із доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичного центру Деснянського району м. Києва» залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Суддя-доповідач:

Судді: