Справа № 161/4481/22 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/652/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Трикош Н. І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог до предмету спору на стороні позивача ОСОБА_5 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2022 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 14 квітня 2022 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Позов обґрунтований тим, що на підставі судового рішення з відповідача на її користь стягувалися аліменти на утримання їх спільної дочки ОСОБА_5 , стягнення яких 03 березня 2022 року, у зв`язку із досягненням дитиною повноліття, було припиненим. На даний час дочка є курсантом Військового інституту Київського національного університету ім. Тараса Шевченка денної форми навчання, строк закінчення якого серпень 2025 року. Навчання у вищому навчальному закладі тягне за собою значні матеріальні витрати, які їй нести одноосібно тяжко. Такі витрати пов`язані із проживанням у м. Києві, придбанням необхідних підручників, навчально-видаткового приладдя, продуктів харчування. Дочка позбавлена можливості працевлаштуватися, оскільки навчається на денній формі навчання. Відповідач перебуває у лавах Збройних Сил України та отримує стабільний постійний дохід. Враховуючи заяву про зміну позовних вимог від 25 травня 2023 року, просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_4 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму, щомісячно та до закінчення останньою навчання у Військовому інституті Київського національного університету ім. Тараса Шевченка.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2022 року позов задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/8 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 квітня 2022 року та до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на зазначене судове рішення. Вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивачем не наведено жодних доказів, що повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням. Вона перебуває на повному матеріальному забезпеченні Міністерства оборони України, а фінансування навчання в академії здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Крім цього дочка отримує дохід у вигляді стипендії, не позбавлена працевлаштування, у тому числі на неповний робочий день для отримання додаткового доходу. Суд першої інстанції не врахував, що на момент розгляду справи та прийняття судом оскаржуваного рішення дочка, як курсант військового інституту, отримувала додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн на місяць на підставі постанови кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». На його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, а єдиним доходом є заробітна плата, інших доходів він не отримує, що не дає йому можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка має дохід більший, ніж у батька, з урахуванням того, що і матір теж має брати участь в утриманні дитини. Позивач не надала доказів того, що нею понесені будь-які витрати на навчання доньки. Позов пред`явлений ОСОБА_3 не в інтересах ОСОБА_5 і вимога заявлена про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 . Просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2023 року у цій справі та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник позивача ОСОБА_1 не визнав апеляційну скаргу.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дочка, що продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги від батька, який спроможний надавати таку допомогу.

Проте погодитись із такими висновками суду неможливо.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 досягла повноліття, її постійне місце проживання разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки Військового інституту Київського національного університету ім. Тараса Шевченка № 2657 від 28 серпня 2021 року, ОСОБА_5 вступила у 2021 році на навчання до вказаного навчального закладу та є курсантом денної форми навчання. Термін навчання з серпня 2021 року по серпень 2025 року.

У зв`язку із навчанням у Військовому інституті Київського національного університету ім. Тараса Шевченка, перебуває на повному матеріальному забезпеченні Міністерства оборони України, а фінансування її навчання у вказаному закладі вищої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Тобто, навчання ОСОБА_5 у закладі вищої освіти, її проживання та харчування у м. Києві є безоплатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на утримання повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку/сина, які навчаються, виникає за сукупності таких фактів: досягнення дочкою/сином 18 років, але менше 23 років; навчання; потребують у зв`язку із цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку матеріальну допомогу.

ОСОБА_5 , яка є дочкою сторін у цій справі, на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує безоплатне навчання у Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка, не працює. Навчання на денній формі вказаного учбового закладу передбачає повне речове, продовольче та фінансове забезпечення курсанта за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, а відтак доводи позивача щодо потреб у матеріальній допомозі на період навчання є недостатніми та непереконливими в контексті положень ст.199 СК України.

Позивач не надала ні до суду першої інстанції, а ні до апеляційного суду доказів на підтвердження своїх доходів, витрат на проживання в м. Києві, придбання підручників, приладдя.

До суду апеляційної інстанції додано товарні чеки за 2020 рік, акти надання послуг за 2022-2023 роки, однак ці витрати не пов`язані з навчанням і з них неможливо зробити висновок, що вони стосуються стану здоров`я дочки. Довідку про доходи ОСОБА_5 , розміру її стипендії до суду не подано.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги ту обставину, що на час пред`явлення позову і ухвалення судового рішення діяла постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», відповідно до якої ОСОБА_5 отримувала додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн щомісячно. Про цю обставину заявлено в апеляційній скарзі відповідачем і вона не спростована позивачем, третьою особою.

Позивач не надала суду доказів про отримання нею доходу, його розміру, а суд бере до уваги можливість надання повнолітній дитині утримання другим із батьків.

Апеляційним судом не встановлено потребу ОСОБА_5 у матеріальній допомозі з боку відповідача.

Колегія суддів ураховує наявність у відповідача неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких він зобов`язаний утримувати та чий матеріальний стан, у порівнянні з повнолітньою дитиною, є більш залежним від відповідача. Дохід відповідача за попередній рік становив 69 788,86 грн.

За таких обставин є очевидною матеріальна неспроможність відповідача та не доведена об`єктивна необхідність стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Отже, за відсутності сукупності вище наведених юридичних фактів, у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав щодо його часткового задоволення, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367-369, 371, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2022 року у цій справі скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог до предмету спору на стороні позивача ОСОБА_5 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді