КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши в письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року, постановлену під головуванням судді Ул`яновської О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», третя особа: Національне агентство з питань запобігання корупції, про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу,-

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», третя особа: Національне агентство з питань запобігання корупції, про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу передано на розгляд до Ленінського районного суду міста Запоріжжя.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на помилковість висновків суду першої інстанції.

Вказує, що у довідці від 22 серпня 2022 року №3008- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яку позивач отримав в Управлінні соціального захисту населення, внесено відомості про фактичне місце проживання / перебування позивача. Зазначає, що довідка видана Управлінням соціального захисту населення, що віднесено до Святошинської районної державної адміністрації.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано право позивача, яке надано йому частиною 2 статті 27 ЦПК України, щодо передачі справи за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва за місцезнаходженням юридичної особи.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року скасувати, передати справу на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва за місцезнаходженням відповідача.

03 липня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Складське господарство".

Вказує, що доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано частину 2 статті 27 ЦПК України є безпідставними, оскільки клопотання про передачу справи на розгляд до Шевченківського суду міста Києва позивачем не подавалось.

Посилається на те, що у провадженні Енергодарського районного суду Запорізької області знаходиться ідентична справа. Відтак у провадженні судів є дві справи між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вказує, що оскаржуваною ухвалою розгляд справи не закінчено, і така не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Уважає доводи апеляційної скарги безпідставними, просить суд оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

04 липня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив Національного агентства з питань запобігання корупції.

Вказує, що не погоджується із висновками суду першої інстанції. Згідно частини 1 статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

В обґрунтування відзиву посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові №409/2636/17 від 29 липня 2019 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року скасувати.

03 липня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника скаржника адвоката Насонової М.С. надійшла відповідь на відзив ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Вказує, що доводи ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в частині наявності двох справі з одними і тими ж сторонами та одним і тим предметом позову не заслуговують на увагу, оскільки згідно відповіді Самарського районного суду м. Дніпропетровська станом на 23 серпня 2022 року цивільна справа, на яку посилається відповідач, до Самарського районного суду м. Дніпропетровська не надходила. Відтак уважає, що цивільна справа є фактично втраченою.

Вказує, що постановлена ухвала суперечить положенням ЦПК України. Посилається на обмеження прав позивача стосовно розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Просить апеляційну скаргу задовольнити.

03 липня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника скаржника адвоката Насонової М.С. надійшла відповідь на відзив Національного агентства з питань запобігання корупції.

Вказує, що з доводами цього відзиву погоджується, просить суд апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановивши оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що із змісту позовної заяви та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3008- від 22 серпня 2022 року убачається, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає, як внутрішньо переміщена особа, у Святошинському районі м. Києва за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд вказав, що в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи йде розмежування зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання. Виходячи з норм чинного законодавства, вищевказана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує місце реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_2 , що виключає можливість розгляду позовної заяви Святошинським районним судом міста Києва, виходячи з положень загальних правил підсудності визначених нормами частини 1 статті 27, частини 2 статті 28 ЦПК України.

Суд вказав, що позивач є громадянином України, а не особою, який отримав довідку про звернення за захистом в Україні, та не має підтверджуючих документів про реєстрацію його місця перебування у Святошинському районі з реєстру Святошинської районної державної адміністрації, відтак суд зробив висновок, що адресою зареєстрованого місця проживання позивача є АДРЕСА_1 , а отже дана справа підсудна Енергодарського міського суду Запорізької області. Врахувавши розпорядження Верховного Суду від 14 вересня 2022 року про зміну територіальної підсудності судових справ, суд передав справу на розгляд до Ленінського районного суду міста Запоріжжя.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вказує про таке.

Правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом. Питання про підсудність справ позовного провадження визначається Главою 2 розділу І ЦПК України.

Згідно частини 2 статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 1 статі 28 ЦПК України визначено, що позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 27 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 28 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина 16 статті 28 ЦПК).

Установлено, що у жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", третя особа: Національне агентство з питань запобігання корупції про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу (том 1 а.с. 125-126).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду (том 2 а.с. 182).

Згідно даних паспорту громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , місцем реєстрації позивача є: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 39-40).

Кабінетом Міністрів України 01 жовтня 2014 року прийнято Постанову №509 "Про облік осіб, які перемістилися з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції" і затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 вищевказаної постанови довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно абзацу 20 пункту 2 Постанови інформація про внутрішньо переміщену особу, у тому числі отримана від уповноваженої особи територіальної громади/центру надання адміністративних послуг у вигляді сформованої електронної справи, включається до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб без копій / сканкопій документів, передбачених пунктом 4 цього Порядку. При цьому посадова особа уповноваженого органу, уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг несе персональну відповідальність за правильність внесення інформації про внутрішньо переміщену особу до електронної справи та Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Згідно даних довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3008- від 22 серпня 2022 року фактичне місце проживання / перебування ОСОБА_1 значиться: АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 27).

Згідно частини 1 статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами 1, 2 статті 4 вказаного Закону визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Статтею 5 цього Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", згідно статті 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

З огляду на зазначені обставини та вимоги Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", колегія суддів робить висновок про те, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до належного суду, оскільки його зареєстроване місце перебування, як внутрішньо переміщеної особи, є АДРЕСА_2 , що відноситься до території Святошинського районного суду міста Києва.

Таким чином висновки суду про непідсудність справи Святошинському районному суду міста Києва є помилковими.

При цьому, постановивши оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", на пункт якої послався суд, як на підставу прийняття судового рішення в порядку статті 31 ЦПК України.

Доводам ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в частині наявності двох справі з одними і тими ж сторонами та одним і тим предметом позову апеляційний суд не надає оцінку, оскільки такі обставини не вирішувались судом першої інстанції при постановленні ухвали, що переглядається апеляційним судом.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року скасувати, справу направити до Святошинського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова