Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2099/23 Головуючий у 1-й інст. Петровська М.В.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.

за участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/2099/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 24 травня 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Петровської М.В.

в с т а н о в и в:

Позивач у березні 2023 року звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти, як на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 17.05.2023 за правилами спрощеного позовного провадження.

17 травня 2023 року районний суд, дійшовши висновку, що позовну заяву подано без дотримання вимог, передбачених ст. 177 ЦПК України, залишив її без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали, шляхом надання до суду двох примірників належним чином оформленої довідки про навчання з Люблінського Католицького Університету Іоанна Павла II (з апостилем) та з нотаріально засвідченим перекладом такої довідки.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 24 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до місцевого суду для продовження розгляду. Обґрунтовуючи доводи скарги посилається на те, суд, залишивши позов без руху та в подальшому без розгляду, вдався до оцінки доданих до позову доказів, що на стадії відкриття провадження не допускається, застосувавши надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, чим позбавив її права на доступ до правосуддя.

Відповідач не скористався наданим йому правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , який є її батьком та просила стягнути аліменти на своє утримання у зв`язку з продовженням навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13 квітня 2023 року у вищевказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 17 травня 2023 року.

17 травня 2023 року ухвалою суду першої інстанції позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст. 177 ЦПК України та зобов`язано надати два примірники належним чином оформленої довідки про навчання з Люблінського Католицького Університету Іоанна Павла II (з апостилем) та з нотаріально засвідченим перекладом такої довідки.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зазначив, що до позовної заяви додано копію довідки про навчання з Люблінського Католицького Університету Іоанна Павла ІІ, яка, будучи документом про освіту, не містить даних про посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ та автентичності відбитку печатки якою скріплений документ.

Таким чином, подана довідка не відповідає вимогам, встановленим Конвенцією 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів», з огляду на відсутність у ній проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений, тому надану копію документа не можна вважати як таку, що засвідчена належним чином, у порядку, визначеному законом.

19 травня 2023 року позивач на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху надала заяву, в якій вказала, що довідка Люблінського католицького Університету Іоанна Павла ІІ не є документом про освіту, а лише підтверджує факт її навчання на денній формі і статус студента, тому на неї не поширюються вимоги Конвенції. Також зазначила, що відповідач не оспорює факт її навчання на денній формі у вказаному навчальному закладі.

Однак, Корольовський районний суд м. Житомира в ухвалі від 24 травня 2023 року дійшов висновку, що такі твердження позивачки є необґрунтованими, відповідно недоліки, зазначені в ухвалі суду від 17 травня 2023 року не усунуті, що згідно з ч. 1 п.8 ст. 257 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (ч. 6 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Відповідно до ст. 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для його повернення.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим, аналіз наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні справи - спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху.

Суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву з підстав невиконання недоліків, визначених в ухвалі без руху, фактично здійснив оцінку наданого позивачем доказу на предмет його достовірності, що має здійснюватися під час розгляду справи та ухвалення судового рішення.

За положеннями ст. 55, 124 Конституції України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права, що передбачає право на справедливий суд та пропорційність.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І Конвенції.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду постановлена передчасно, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 24 травня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 липня 2023 року.

Головуючий Судді