ЄУН № 337/1565/22
Провадження № 2/337/33/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Запоріжжя Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Ширіної С.А.,

за участю секретаря -Бикової С.Б.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення.

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 на праві свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 15.04.1999 року. Співвласниками зазначеної квартири є також ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ..

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.07.2020 по справі №337/5708/19 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення часток у спільному сумісному майні, припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності та виселення його було позбавлено права власності на належну йому 1/6 частину вказаної квартири та позов про виселення з квартири залишено судом без задоволення. Після ухвалення рішення у справі під час апеляційного оскарження відповідачі примусово виселили його з квартири. Постановою Запорізького апеляційного суду від 09.12.2021 у справі №337/5708/19 рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2020скасовано в частині задоволення позову про припинення 1/6 частки ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 та визнання права власності на цю частку за ОСОБА_3 , а також в частині покладання обов`язку на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію цієї частки у сумі 97746,66 грн. та відмовлено в задоволенні цих позовних вимог. В частині задоволення позовних вимог про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру залишено без змін.

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд усунути перешкоди ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення та стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 20.07.2022 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

05.09.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 згідно якого останній заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2020 по справі №337/5708/19 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення часток у спільному сумісному майні, припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності та виселення, позивач був позбавлений права власності на належну йому частку квартири, а вимоги про виселення з квартири залишено судом без задоволення.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09.12.2021 у справі №337/5708/19 рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.07.2020 скасовано в частині задоволення позову про припинення 1/6 частки ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 та визнання права власності на цю частку за ОСОБА_3 , а також в частині покладання обов`язку на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію цієї частки у сумі 97746,66 грн. та відмовити в задоволенні цих позовних вимог. Здійснити поворот виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2020 в частині отримання ОСОБА_1 суми депозиту в розмірі 97746,66 гривень, стягнувши цю суму з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 . В частині задоволення позовних вимог про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру рішення суду залишити без змін. Рішення в частині відмови у виселенні ОСОБА_1 не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалося. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач не є власником квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, на виконанні у приватного виконавця Сколибог О.С. перебуває виконавче провадження №68546334 відносно виконання повороту рішення, а саме стягнення з позивача отриманої суми грошової компенсації вартості 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 97746,66 гривень, яка була внесена на депозитний рахунок суда. На теперішній час позивач добровільно не повернув вищевказані грошові кошти відповідачу та не виконує постанову приватного виконавця про стягнення коштів в розмірі 97746,66 гривень. Вважає, що поворот виконання рішення не можна вважати виконаним, так як позивач по теперішній час не повернув отримані гроші,тобто не здійснив умови здійснення повороту виконання рішення у цивільній справі №337/5709/19.

Також зазначає, що між позивачем і відповідачами склалися неприязні стосунки в зв`язку з неадекватною поведінкою позивача. Позивач тривалий час ні де не працює,веде паразитичний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, оплату за житлово-комунальні послуги відповідно до своєї частки в квартирі не здійснює, веде себе по відношенню до відповідачів агресивно бо погрожує застосуванням фізичного насильства, були випадки, коли під час сварки позивач погрожував відповідачу ножем. Позивач проникав до кімнат відповідачів,обшукував речі. Позивач ставиться до відповідачів неповажно, ображає їх, висловлюється нецензурною лайкою, на зауваження не реагує, що спричиняє значний вплив на емоційний стан, викликає побоювання за свою безпеку та безпеку близьких осіб. В жовтні 2019 року зверталися до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно позивача , однак судом в задоволенні було відмовлено в зв`язку з тим, що фактично існує спір щодо спільного користування квартирою, який повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Без будь якого тиску з боку відповідачів позивач добровільно залишив домоволодіння,заздалегідь забрав речі,документи. Більше року за місцем проживання не проживає. За вказаних обставин позивачем не доведено належними доказами обставин, на які він посилається в позові, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

26.10.2022 ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя витребувано у Хортицького районного суду м. Запоріжжя матеріали цивільної справи №337/4839/19 для огляду в судовому засіданні, оскільки в матеріалах справи знаходиться оригінал відеозапису на якому зафіксовано конфлікт, який виник між сторонами, погрози з боку позивача.

21.02.2023 ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя було закрито підготовче провадження, справа була призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача та відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили відмовити в повному обсязі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 дала суду показання про те, що вона є сестрою позивача. Вони мешкали разом в спірній квартирі. Тривалий час позивач вчиняв агресивні дії. Позивач погрожував молодшому брату, вчиняв сварки. На даний момент вона не може погодитися, щоб він проживав в квартирі . Позивач провокував батька,братів. Це підриває її моральний та психологічний стан. зверталися до суду з питань власності . Суд встановив, що у них неприязні стосунки. Вони також зверталися до суду з питань обмежувального припису. Також судом було встановлено частки квартири. Під час судового розгляду вони намагалися вирішити питання мирним шляхом. Пропонували позивачу продати квартиру та віддати йому грошові кошти за частку, але позивач не надав згоду на продаж квартири. Суд прийняв рішення, що неможливе їх перебування разом в квартирі . Позивач як співвласник квартири не виконує своїх обов`язків .Суд встановив, що його частка незначна і йому було виплачено грошову компенсацію. Батьки сплачували за операцію, коли ОСОБА_6 знаходився в лікарні. Батьки його утримували, сплачували за нього комунальні послуги, кормили його, але він вважав, що цього не достатньо. Потім йому була виділена ціла кімната, щоб йому ніхто не заважав. У них три чоловіка жили в одній кімнаті, вона як одна жінка в другій, батьки в іншій кімнаті. Після смерті матері позивач почав провокувати всіх. Їй страшно перебувати з ним в одній квартирі. Вона завжди намагалася уникати конфлікту. Коли він приходив п`яний, вона його прикривала. Він навіть спадщину не оформив . Їх власність залежить від не бажання щось робити. Він таскав її за волосся, внаслідок чого вона опинилася на підлозі. Був період, коли він вживав алкоголь. Він не працював до 20219 року. Потім їм телефонували з банків з приводу його кредитів. Після рішення суду він зрозумів, що не має права власності і влаштував сварку. Сказав :Я вам всім зроблю» і покинув квартиру. Потім він через 2-3 дні він зателефонував батьку і сказав, що хоче забрати свої речі. Він приходив в квартиру, у нього були ключі, відчиняв їх кімнати . Після погроз з боку позивача і після того, як він був знятий з реєстрації, вони замінили замок. Після того, як вони замінили замок він не приходив. У них були пошкоджений замок на двері ,але невідомо чи він це робив. В минулому році він влаштував в під`їзді сварку, ображав нецензурними словами дівчинку. Бабуся цієї дівчинки викликала поліцію. Їй не відомо де він мешкає ,вона його не бачить. За комунальні послуги він не сплачував.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_1 дав суду показання про те, що він є братом позивача та співвласником спірної квартири. Позивач не зареєстрований в квартирі, не зареєстрував своє право власності після рішення суду. Позивач не виконав поворот виконання рішення суду, тобто не повернув грошові кошти за сплачену йому частку у квартирі, яку йому виділили за рішенням суду. Позивачу суд виділив більшу чим іншим співвласникам частку квартири. Їм всім було виділено по 1/7 частці в квартирі ,а позивачу суд призначив 1/6 частку. Позивач отримав за частку грошову компенсацію. Особисто у нього з позивачем неприязне ні стосунки. Це триває досить давно. Позивач не мешкає в квартирі з осені 2020 року. Позивач сам покинув квартиру та сказав, що хоче залишити місце проживання. З собою він забрав свій одяг, документи особисті речі. Речі позивача він не викидав. Позивач раніше проживав в одній кімнаті з Всеволодом, але потім ОСОБА_7 був змушений висилитися з кімнати із за конфліктів з позивачем. Про рішення позивача про те, що він бажає вселитися до квартири, він дізнався з позову. З 2020 року по 2022 рік позивач жодного разу не приходив в квартиру. Жодним чином позивач не повідомляв про те, що хоче вселитися в квартиру. Батько раніше просив позивача, щоб той оформив на себе особовий рахунок для сплати за комунальні послуги, але позивач не хотів цього робити. Позивач руйнував їх майно, речі, залишав фекалії на речах.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 дав суду показання про те, що він є батьком позивача та співвласником спірної квартири. Позивач раніше проживав в квартирі до кінця 2019 року, а потім через сварки, та виклику поліції, позивач покинув квартиру. Позивач після виклику поліції перебував на вулиці, коли приїхали співробітники поліції, вони провели з позивачем бесіду, після чого той зателефонував йому, та сказав, що забере свої речі. Позивач добровільно покинув квартиру. Він передавав речі позивачу через вікно, бо той був на вулиці. У них квартира знаходиться на першому поверсі. В 2020 році позивач зустрів його на вулиці та вимагав ключі від квартири. До квартири позивач не приходив. Він мав намір вселитися в квартиру. На той час розглядалася справа в суді з питань частки квартири. Його частка була сплачена ще до розгляду справи в суді. Після 2020 року позивач не звертався до нього, в квартиру не приходив. Коли вони мешкали разом, то було дуже багато конфліктів. Позивач провокував молодшого сина, хапав його за одяг, завалював на себе, а потім кричав щоб його рятували. Старшого сина вкусив за груди, доньку тягав за волосся біля раковини. Ходив з ножицями та залякував їх, викидав з балкона білизну. З 2017 по 2019 рік позивач сплатив за комунальні послуги 227 гривень. Після конфліктів з позивачем у нього погіршився стан здоров`я. У нього стався інсульт, він втратив слух. Останній раз позивач працював в 2018 році. Забезпечити безпеку доньки в квартирі, якщо там буде мешкати позивач, він не зможе. Позивач забрав свої документи раніше, чим залишив квартиру. Позивач не повернув йому сплачену суму компенсації у розмірі 97760 гривень.

Допитані в якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_1 надали суду аналогічні показання.

В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 було досліджено відеозапис, який міститься в матеріалах цивільної справи №337/4839/19 як доказ зафіксованого конфлікту, який виник між сторонами, погрози з боку позивача.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва №6853 від 15.04.1999 виданого Хортицькою районною адміністрацією квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.07.2020 по справі №337/5708/19 за позов ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення часток у спільному сумісному майні, припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності та виселення задоволено частково.

Визначено, що частка в спільному майні - квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , становить кожного 1/7 частина, ОСОБА_3 , 11/42 частин, ОСОБА_1 , 1/6 частина. Припинено право власності ОСОБА_1 , на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 , грошову компенсацію вартості 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 97746,66грн. (дев`яносто сім тисяч сімсот сорок шість гривень 66 копійок), яка внесена на депозитний рахунок ОСОБА_3 , згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №2PL075564 від 22.01.2020р.Визнано за ОСОБА_3 , право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку припинення права власності ОСОБА_1 на частку квартири. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09.12.2021 у справі №337/5708/19 рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2020 скасовано в частині задоволення позову про припинення 1/6 частки ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 та визнання права власності на цю частку за ОСОБА_3 , а також в частині покладання обов`язку на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію цієї частки у сумі 97746,66 грн. та відмовити в задоволенні цих позовних вимог. Здійснено поворот виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2020 в частині отримання ОСОБА_1 суми депозиту в розмірі 97746,66 гривень, стягнувши цю суму з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 .В частині задоволення позовних вимог про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру рішення суду залишено без змін. Рішення в частині відмови у виселенні ОСОБА_1 не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалося.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрацію прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 308502056 від 30.08.2022 р., ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується правовстановлюючими документами наявними в матеріалах справи.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 308502056 від 30.08.2022 р., позивач не є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №68546334 від 07.02.2022 на виконанні у приватного виконавця Сколибог О.С. перебуває виконавче провадження №68546334 відносно виконання повороту рішення, а саме стягнення з ОСОБА_1 отриманої суми грошової компенсації в розмірі 97746,66 гривень,

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.

Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.155 Житлового кодексу Української РСР, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Оскільки судом встановлено, що позивач є співвласником спірної квартири, його право власності не оспорено в установленому законом порядку, тому відповідно до вимог частини 1 статті 383 ЦК України він має право використовувати помешкання для власного проживання . Таке право позивача в силу частини 4 статті 41 Конституції України та частини 1 статті 321 ЦК України є непорушним, і він не може бути протиправно його позбавлений або обмежений у його здійсненні.

За такого суд, оцінивши наявні у справі докази в їх взаємозв`язку та сукупності, дійшов висновку про доведеність позовних вимог та вважає, що позов підлягає задоволенню.

Суд відхиляє доводи відповідачів як підставу у відмові у задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом його вселення про те, що право власності позивача на спірну квартиру не зареєстроване у встановленому законодавством порядку, оскільки згідно правової позиції викладеної в постанові КГС ВС № 910/10987/18 від 24.01.2020 «Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації».

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів понесених позивачем судових витрат,суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321,391 ЦК України ст . ст. 2-5, 12, 13, 76-82, 89,141, 259, 263-265, 354 ЦПК, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення- задовольнити .

Усунути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_4 ( РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27 липня 2023 року.

Суддя: С.А. Ширіна

26.07.2023