Справа № 211/2741/20
Провадження № 2/177/10/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 липня 2023 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Фараджевої А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та виступає на стороні відповідача ОСОБА_3 , про стягнення компенсації зі сплати комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

27.08.2020 до Криворізького районного суду Дніпропетровської області, за підсудністю з Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації зі сплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.06.2013 по 01.03.2020 у загальному розмірі 29218,11 грн.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2020 справа була прийнята до розгляду суддею Суботіною С.А.

Ухвалою суду від 13.01.2021 провадження у справі зупинялося до закінчення перегляду у касаційному порядку судового рішення у цивільній справі № 211/4862/15 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання права на спадкове майно.

За результатами повторного автоматичного розподілу, у зв`язку із закінченням повноважень на здійснення правосуддя суддею Суботіною С.А., в межах п`ятирічного строку, ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М.В. від 06.08.2021 справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М.В. від 19.04.2022 провадження по вказаній цивільній справі поновлено.

03.05.2022 на адресу суду надійшла заява представника відповідача в якій остання повідомила про смерть відповідачки ОСОБА_4 , у зв`язку із чим ухвалою суду від 17.05.2022 витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті відповідача ОСОБА_4

17.11.2022 представником позивача, після ознайомлення із матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , до суду подано уточнену позовну заяву, в якій до участі у справі в якості відповідача залучено особу, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 18.11.2022 прийнято уточнену позовну заяву та за ініціативою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_3 , на ім`я якого померлою ОСОБА_4 за життя було складено заповіт, але який з заявою про прийняття спадщини не звертався.

В уточненій позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача компенсацію зі сплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.06.2013 по 01.12.2020 у загальному розмірі 14490,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивачка перебувала з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2009 і по день смерті її чоловіка ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті її чоловіка відкрилася спадщина на квартиру по АДРЕСА_1 , автомобіль марки ВАЗ 21043 та грошові вкладів у банках. Мати померлого ОСОБА_5 ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на частку спадкового майна і рішення суду, що набрало законної сили за позивачкою визнано право власності на 5/8 часток вказаної квартири, а за ОСОБА_4 визнано право власності на 3/8 частини квартири. Як зазначає представник позивача, після прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , комунальні платежі за адресою вказаної квартири сплачувалися лише позивачкою одноособово, хоча ні сама позивачка, ні відповідачка не проживали у вказаній квартирі та не користувалися нею. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 і після її смерті ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим представник позивача вважає, що відповідачка за позовом повинна відшкодувати частину сплачених комунальних платежів відповідно до її частки у власності на квартиру. На підтвердження обставин сплати позивачкою комунальних послуг за період з 20.06.2013 по 01.12.2020 представником позивача надано до суду квитанції на загальну суму 21853,19 грн., у зв`язку із чим останній просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача 14490,80 грн, в рахунок компенсації зі сплати комунальних послуг за вказаний період відповідно до частки спадкодавця у власності на квартиру.

Відповідач ОСОБА_2 , правом на подання відзиву не скористалася, але в ході судових засідань, в яких приймала участь, заперечувала проти позову, озвучивши свої письмові пояснення, що додані до матеріалів справи. Відповідач визнала той факт, що вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець за законом четвертої черги спадкування, та хоч відповідних документів нотаріусу не надала, у зв`язку з чим свідоцтво про право на спадщину не отримала, вказувала, що є правонаступником після смерті ОСОБА_4 , оскільки спадкує не лише належне їй майно і права, а й обов`язки. Разом з тим, вказувала, що після смерті ОСОБА_5 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 існував спір щодо їх частки у спадщині, при цьому вона ОСОБА_2 була представником ОСОБА_4 , та їй достеменно відомо, що ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2 частки в якій була успадкована ОСОБА_4 після смерті сина ОСОБА_5 , після смерті сина не проживала, не мала доступу до неї, не мала ні ключів від квартири, ні комунального коду щоб приймати участь у сплаті комунальних послуг. Нині вона, ОСОБА_2 , як спадкоємець ОСОБА_4 усвідомлює свій обов`язок нести частину витрат на утримання вказаного майна, але позивач та її представник на контакт не виходять, не бажають повідомити їй комунальний код для сплати частини комунальних послуг, що відповідає частці в праві власності на квартиру.

Заперечуючи проти позову вказувала, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б могли бути належним доказом здійснення платежів за комунальні послуги, надані роздруківки з системи новаком вважала неналежним доказом. Крім цього, зазначала, що більша частина роздруківок з системи новакам містять інформацію про покійного ОСОБА_5 , як платника, а деякі містять дані платника, відмінного від позивача та спадкодавця. Вказувала, що зі слів сусідів ОСОБА_1 здавала квартиру в найм, відповідно комунальні послуги могли сплачувати особи відмінні від ОСОБА_1 , більш того, послуги: холодна вода, електроенергія оплачуються за лічильником, газ, домофонні системи, послуга зв`язку та інтернету, підлягають сплаті лише у випадку безпосереднього споживання, яке ОСОБА_5 не здійснювалося. Заперечуючи проти вимог за період червня 2013 вказувала, що у вказаний період спадкодавець ОСОБА_5 був живим, право на спадщину ще не відкрилося та не було набуте ОСОБА_4 , а тому вимоги є безпідставними. ОСОБА_2 в ході судового засідання зазначала, що якби позивач надала їй комунальний код на квартиру, вона змогла б пересвідчитися в правильності проведених нарахувань та сплатила б вартість витрат на комунальні послуги, що відповідають частці у власності на квартиру. Крім цього, відповідач ОСОБА_2 просила суд застосувати строк позовної давності до вказаних позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала про заперечення позовних вимог з підстав викладених у письмових поясненнях. Доказів на підтвердження факту належності до кола спадкоємців ОСОБА_4 , про необхідність подання яких судом роз`яснювалося в ході судового засідання, ОСОБА_2 суду не надала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення повідомлення про виклик в порядку ч.11, 12 ст. 128 ЦПК України, оскільки встановити зареєстроване місце проживання третьої особи не вдалося (а.с. 238 -243 т.1, 1, 8, 14, 23-26, 28, 41,60 т.2).

Суд, вислухавши учасників провадження (в попередніх засіданнях), дослідивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був титульним власником квартири АДРЕСА_3 (а.с. 14-15 т.1). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с. 7 т.1). Постановою Верховного суду від 24.11.2021 у справі № 211/4862/15 встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у зареєстровану шлюбі з 21.08.2009, а до цього, в період з 01.01.2004 по 21.08.2009 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу (а.с. 143 т.1). Верховним судом встановлено, що спірна квартира була придбана ОСОБА_5 за час шлюбу з ОСОБА_1 та за її згодою, як другого подружжя, а отже є спільною власністю подружжя, з рівністю їх часток у вказаній квартирі. Судом касаційної інстанції залишено без змін постанову Дніпровського апеляційного суду від 11.08.2020, якою в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , визнано право власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 в частці 3/8 частини квартири, а за ОСОБА_1 1/8 частину квартири, у зв`язку з чим, враховуючи її право на частину квартири, як частку у спільному майні подружжя, доля ОСОБА_1 у квартирі склала 5/8 (1/2 +1/8) (а.с. 132-145 т.1).

Як слідує зі свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після відкриття провадження по даній справі (а.с. 153 т.1).

Факт здійснення витрат зі сплати комунальних послуг за вказаною адресою, підтверджено інформаціями з системи «Новаком» (а.с. 16-80, 199-211 т.1).

Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Позивач, реалізуючи право на подання позову, визначення кола відповідачів, після смерті ОСОБА_4 , уточний свій позов, пред`явивши позовні вимоги до ОСОБА_2 , як правонаступника ОСОБА_4 , в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черги спадкування за законом, закріплено у ст. 1261-1265 ЦК України, при цьому до четвертої черги спадкування мають право особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, належним відповідачем у даній справі, в порядку процесуального правонаступництва після смерті ОСОБА_4 , може бути особа, яка замінила ОСОБА_4 у спірних правовідносинах, що допускають правонаступництво, тобто особа, яка є правонаступником ОСОБА_4 в силу спадкування. При цьому, такою особою може бути спадкоємець, тобто особа, яка віднесена до кола спадкоємців за заповітом, або за законом, та яка відповідно до законодавства прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 12 ЦК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, визначено поняття доказів та засобів доказування, а статтями 77- 80 ЦПК України, визначено вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. Зокрема, в ч.2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Як слідує з матеріалів спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася лише ОСОБА_2 , яка в межах визначеного законом строку подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, вказавши, що документи що стосуються оформлення її спадкових прав за законом будуть надані нею пізніше (а.с. 162). Матеріали спадкової справи не містять заяви ОСОБА_6 про відкликання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. Матеріали спадкової справи містять копію заповіту ОСОБА_4 від 20.10.2016 яким вона заповіла все своє майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 164 т. 1). Згідно довідки з місця проживання спадкодавця, вона на момент відкриття спадщини була зареєстрована одна, за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 165 т.1). Вказаний будинок належав їй на праві власності (а.с. 165-168 т.1).

Відповідно до інформації Другої криворізької державної нотаріальної контори від 03.11.2022, з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 зверталася лише ОСОБА_2 , та після 29.06.2022 (коли суду була надана копія спадкової справи), будь-які нотаріальні дії в рамках спадкової справи не вчинялися, з заявами про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про спадщину не видавалося (а.с. 192 т.1).

Суд акцентував увагу відповідача ОСОБА_2 , яка заявляла в ході судового засідання, що родичем ОСОБА_4 не є, але є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , про необхідність подання суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного факту, а саме факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, на що посилалася сама відповідач, стверджуючи про своє правонаступництво після смерті ОСОБА_4 . Однак, ОСОБА_2 , в послідуючі судові засідання не з`явилася, відповідних доказів суду не надала, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд звертає увагу на те, що обов`язковою умовою правонаступництва ОСОБА_2 у спірних правовідносинах, як правонаступника ОСОБА_4 , є саме віднесення ОСОБА_2 до кола спадкоємців за законом (чи заповітом) після смерті ОСОБА_4 , а не лише подання нею заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

На момент розгляду справи судом, сторонами, які мали обов`язок щодо подання суду доказів, в змагальному процесі, перед судом не доведено належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом (чи заповітом) після смерті ОСОБА_4 , а отже є правонаступником останньої у спірних правовідносинах відносинах щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги, обов`язок зі сплати якого покладався на співвласників майна ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Сам лише факт звернення особи до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, за відсутності документів які б підтверджували факт віднесення такої особи до кола спадкоємців за законом чи заповітом (а в даному випадку таких доказів не подано ні нотаріусу, ні суду при розгляді даної справи), не створює підстав для віднесення такої особи, до кола спадкоємців за законом чи заповітом після смерті ОСОБА_4 , а отже не надає підстав для віднесення її до числа спадкоємців правонаступників ОСОБА_4 , а відповідно не створює для неї обов`язку щодо виконання обов`язків спадкодавця - ОСОБА_4 . Доказів віднесення ОСОБА_2 до числа правонаступників ОСОБА_4 у спірних правовідносинах з інших підстав, суду також не надано. Повідомлення ОСОБА_2 про те, що вона є спадкоємцем ОСОБА_4 четвертої черги спадкування за законом, не є допустимим доказом вказаних обставин, які мають бути підтверджені певними засобами доказування. Враховуючи дані паспорту ОСОБА_2 щодо зареєстрованого місця проживання в м. Кривий Ріг, що досліджувався судом у судовому засіданні, а також дані довідки наявної в матеріалах спадкової справи, згідно якої ОСОБА_4 до дня смерті була зареєстрована одна в с. Недайвода, належним та допустимим доказом віднесення ОСОБА_2 до кола спадкоємців за законом четвертої черги спадкування, після смерті ОСОБА_4 , могло бути зокрема рішенням суду щодо встановлення факту проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, але таких доказів в тривалому, змагальному процесі, суду не надано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Практика ВС у даному питанні є сталою, підтвердженням чому є постанова ВС від 12.04.2023 - № 296/6049/20.

Враховуючи встановлені судом обставини, недоведеність перед судом віднесення ОСОБА_2 до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , що надавало б підстави для розгляду по суті вимог до неї як до спадкоємця та правонаступника ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що за встановлених обставин, позов подано до неналежного відповідача, а тому в позові має бути відмовлено. Враховуючи пред`явлення позову до неналежного відповідача, суд не надає оцінку доводам сторін щодо розміру коштів, які могли б бути стягнуті з правонаступника (правонаступників) ОСОБА_4 , а також доводи ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, адже в позові відмовлено по суті, через пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Разом з тим, відмова у задоволенні вказаного позову, не позбавляє позивача права реалізувати право визначене ч.2, 3 ст. 1281 ЦК України, а саме пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийме спадщину після смерті ОСОБА_4 та отримає відповідне свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, підстави для компенсації позивачу понесених судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та виступає на стороні відповідача ОСОБА_3 , про стягнення компенсації зі сплати комунальних послуг відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Березюк