Справа № 350/41/23
Номер провадження 2/350/127/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області за правилами спрощеного позовного провадження (із викликом сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про зміну місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про зміну місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2015 року шлюб між ним та відповідачкою по справі було розірвано, а їхніх спільних неповнолітніх дітей - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на проживання з матір`ю.

Проте син ОСОБА_4 з листопада 2014 року постійно фактично проживає з ним, умови проживання ним як батьком дитині забезпечені, син забезпечений необхідним одягом та харчуванням.

Відповідачка постійно перебуває за межами України на роботі, приїжджаючи у відпустку постійно спілкується із сином.

Він у свою чергу має постійний самостійний дохід, постійне місце проживання, проживає в задовільних матеріально-побутових умовах, матеріально забезпечений - займається підприємницькою діяльністю, створив належні умови для виховання та всебічного розвитку свого сина та сам син бажає постійно і надалі проживати з ним.

У зв`язку з викладеним він змушений звернутися до суду з позовом про зміну місця проживання дитини, оскільки це відповідатиме інтересам та бажанню дитини так як вважає, що за таких умов сину буде краще проживати з ним.

Просить позов задовольнити та постановити рішення, яким змінити місце проживання дитини та визначити місце проживання сина з ним, його батьком. Ухвалою судді від 12 січня 2023 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ошуст С.Є. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та розгляд справи завершувати без його участі. Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Родіков І.С. у задоволенні позову просив відмовити з тих міркувань, що жодного спору щодо місця проживання дитини не існує, оскільки дитина досягла чотирнадцятирічного віку, відтак місце проживання визначається нею самою; розгляд справи просив завершувати без його участі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області спрямувала до суду заяву про підтримання позовних вимог, долучивши до матеріалів рішення виконавчого комітету Перегінської селищної ради від 5 квітня 2023 року № 26 про затвердження висновку про доцільність зміни місця проживання дитини та сам висновок про доцільність місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 , 2008 року народження з батьком ОСОБА_1 ; розгляд справи просила здійснювати без її участі. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Суд установив, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (виданого повторно 11 серпня 2015 року) серії НОМЕР_1 .

Відповідно до рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2015 року (справа № 350/241/15-ц провадження № 2/350/193/2015) шлюб, зареєстрований 5 жовтня 2006 року Небилівською сільською радою Рожнятівського району Івано-Франківської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, а дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишено на проживання з матір`ю - ОСОБА_2 .

Як вбачається із акту огляду домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) від 17 листопада 2021 року складеного уповноваженою на те комісією у складі: заступника голови селищної ради, депутата селищної ради за цією адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , але за вказаною адресою (зі слів свідків) вони не проживають з 2013 року.

В подальшому, як убачається із інформації наданої Перегінською селищною радою Калуського району Івано-Франківської області заявнику ОСОБА_1 від 22 березня 2021 за вих. номером 17/02-01 малолітній ОСОБА_5 фактично проживає із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ). ОСОБА_1 фактично самостійно займаєься вихованням та утриманням сина; колишня дружина та дочка проживають окремо.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини четвертої статті 152 Сімейного кодексу України дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Нормами чинного законодавства, зокрема Главою 4 Підрозділу 1 Розділу 2 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (статті 31 Цивільного кодексу України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (статті 32 Цивільного кодексу України).

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (частина четверта статті 29 Цивільного кодексу України). У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (частина третя статті 29 Цивільного кодексу України). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (частина друга статті 29 Цивільного кодексу України).

Вказані норми кореспондуються із нормами Сімейного кодексу України.

Так, статтею 161 Сімейного кодексу України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

При цьому, в частині третій статті 160 Сімейного кодексу України закріплено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України в пункту 18 Постанови Пленуму № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування суами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення статті 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та станом на день звернення позивача до суду із цим позовом (9 січня 2023 року) досяг чотирнадцятирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а відтак з цього часу втратив статус малолітньої особи та набув статус неповнолітньої.

У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 суду пояснив, що з листопада 2015 року постійно проживає з батьком та бабусею. З матір`ю він спілкується у телефонному режимі. так як вона знаходиться за кордоном.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що в судовому порядку можливе вирішення спору щодо місця проживання лише малолітньої дитини, а місце проживання неповнолітньої дитини визначається нею самою.

Відтак пред`явлення до суду вимоги щодо зміни місця проживання дитини та визначення (зміни) іншого місця проживання неповнолітньої дитини не передбачено нормами чинного законодавства, а тому позов задоволенню не підлягає, так як на момент подачі позову до суду 9 січня 2023 року так і на момент ухвалення рішення у справі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг чотирнадцятирічного віку та йому належить право самостійно обирати (змінювати) місце свого проживання.

Вказане узгоджується з постановою Верховного Суду від 255 січня 2018 року (справа № 537/5119/15-ц).

Окрім того, у відповідності до п. 14. Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265, дитина віком від чотирнадцяти років самостійно декларує місце свого проживання за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання батьків або інших законних представників чи одного з них без їх згоди.

Оскільки сину сторін ОСОБА_5 виповнилося більше чотирнадцяти років він самостійно без згоди батьків може задекларувати місце свого проживання за адресою реєстрації свого батька.

Одночасно суд вважає, що висновок про доцільність зміни місця проживання дитини, затверджений рішенням виконавчого комітету Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області від 5 квітня 2023 року за № 26, у цій справі носить рекомендований характер, однак суд не може взяти його до уваги при ухваленні рішення, так як це буде суперечити приписам статті 160 Сімейного кодексу України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову про зміну місця проживання дитини слід відмовити оскільки спору про наявність між батьками дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо зміни місця проживання дитини немає, дитина, яка досягла чотирнадцятирічного віку вільно обирає собі місце проживання; інші доводи ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про порушення прав дитини та/або наявності обмежень, встановлених законом. Результати вирішення спору не дають підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат понесених останнім. Дані правовідносини врегульовані положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статями 76-81, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 29, 31, 32 Цивільного кодексу України, статтею 160 Сімейного кодексу України,

у х в а л и в:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про зміну місця проживання дитини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через учасника процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 24 липня 2023 року.

Суддя Сокирко Л.М.