Справа № 2-436/11
Провадження 2/522/2630/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

12 липня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши у загальному позовному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні шляхом зобов`язання привести об`єкти до первісного стану,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні шляхом зобов`язання привести об`єкти до первісного стану судею ОСОБА_6 .

Ухвалою від 22 травня 2006 року відкрито провадження у цивільній справі з призначенням судового засідання.

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_4 зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 та 497/1000 частини квартири АДРЕСА_2 , відповідачі як власники квартир та нежитлових приміщень підвалу та горища здійснюють реконструкцію останніх чим спричиняють матеріальну шкоду Позивачу. Крім того посилається на те, що укладені договори про придбання нежитлових приміщень підвалу та горища є незаконними, а дозволи на реконструкцію останніх було скасовано, відтак виконані відповідачами будівельні роботи підлягають приведенню в первісний стан. З огляду на це просила зобов`язати ОСОБА_5 і ОСОБА_7 привести в первісний стан квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , підвальне приміщення, квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 і нежитлові приміщення, квартири АДРЕСА_6 і горища в будинку АДРЕСА_7 в первісний стан в якому вони знаходились до початку проведення відповідачами будівельних робіт по реконструкції.

Ухвалою суду від 15 червня 2006 року зупинено провадження по справі до набрання законної сили судових рішень по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання недійсними договорів про викуп підвалів і горищ та за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання недійсними договорів про викуп підвалів і горищ, про визнання недійсними дозволів на виконання будівельних робіт

Ухвалою від 26 грудня 2012 року провадження по справі було відновлено та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні справу.

05.06.2013 року від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, посилаючись на те що вона є власником квартир та нежитлових приміщень на підставі договорів купівлі-продажу, укадених у відповідності до норм чинного законодавства, з метою здійснення реконструкції належних їй на праві власності приміщень нею було отримано всі необхідні дозвільні документи, проведено будівельні роботи, за результатами чого отримано декларації про готовність об`єктів до експлуатації, відтак в позовних вимогах позивача просила відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

20 червня 2013 року ОСОБА_4 подала до суду заяву про доповнення та уточнення позовних вимог в якій зазначила, що відповідач ОСОБА_5 померла, відповідно необхідно залучити спадкоємців, відповідач ОСОБА_7 змінила прізвище ОСОБА_8 , та повідомила, що реконструкція квартир, нежитлових приміщень горищ та нежитлових приміщень підвалів може фатально вплинути на будинок.

Представником ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ОСОБА_9 було подано заперечення на уточнений позов, в якому відповідачі позов не визнають, з підстав його необґрунтованості, при цьому зазначають, що вони є власниками житлових та нежитлових приміщень на підставі укладених договорів купівлі-продажу, засвідчених нотаріально. На підставі отриманих необхідних довільних документів здійснили реконструкцію приміщень. Посилання позивача на розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР про скасування розпорядження про надання дозволу на реконструкцію не знайшли своє підтвердження, оскільки рішеннями Приморського районного суду м. Одеси останні були визнані протиправними та відповідно скасовані.

У зв`язку з повторним авторозподілом справу передано на розгляд судді Донцову Д.Ю. та ухвалою суду від 17.11.2014 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою від 11 лютого 2015 року за результатом розгляду заяви позивача про витребування доказів було витребувано у Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради (65012, м. Одеса, вул. Троїцька, 25) засвідчені належним чином копії документів: технічних паспортів на наступні приміщення: - квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 ; - нежиле приміщення горища під №506 загальною площею 49,5 кв. м, розташоване в будинку АДРЕСА_7 ; - нежиле приміщення горища під №505 загальною площею 48,5 кв. м, розташоване в будинку АДРЕСА_7 ; - нежиле підвальне приміщення під №504 загальною площею 13,4 кв. м, розташоване в будинку АДРЕСА_7 ; - нежитлове приміщення горища під №536 загальною площею 49,5 кв. м, розташоване в будинку АДРЕСА_7 ; - нежитлове приміщення горища під №506 загальною площею 49,5 кв. м, розташоване в будинку АДРЕСА_7 ; - нежитлове підвальне приміщення під №603 загальною площею 48,5 кв. м, розташоване в будинку АДРЕСА_7 ; - нежитлове підвальне приміщення під №535 загальною площею 48,6 кв. м, розташоване в будинку АДРЕСА_7 ; - нежитлове приміщення горища під №505 загальною площею 48,5 кв. м, розташоване в будинку АДРЕСА_7 ; - нежиле підвальне приміщення під №504 загальною площею 13,4 кв. м, розташоване в будинку АДРЕСА_7 .

11.05.2015 року відповідачем ОСОБА_2 подано заперечення на позов в якому остання позов не визнає, посилається на отримання всіх необхідних дозвільних документів та Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014 року, якою у задоволенні позову ОСОБА_10 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, за участі третьої особи: Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання недійсним дозволів на виконання будівельних робіт відмовлено повністю.

13 травня 2015 року за результатами розгляду заяви позивача ухвалою суду провадження по справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі №522/16797/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування рішень, визнання недійсними свідоцтв про право власності та договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації.

У зв`язку з повторним перерозподілом на підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2015 року вказана цивільна справа передана судді Тарасову А.В. для розгляду по суті.

15 грудня 2017 року набув чинностіЗакон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.3ст. 3 ЦПК України(в новій редакції), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 11 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку з припиненням повноважень судді Тарасова А.В. з повторним перерозподілом на підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2018 року вказана цивільна справа передана судді Науменко А.В. для розгляду по суті.

Ухвалою від 14 липня 2021 р. залучено у якості правонаступника позивача ОСОБА_4 по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про зобов`язання привести об`єкти до первісного стану ОСОБА_1 .

За результатами розгляду Заяви ОСОБА_11 протокольною ухвалою від від 02.11.2021 року останню залучено у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача.

10.12.2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Гусаровим О.Л. було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він зазначив, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 27.05.2013 року. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 здійснили реконструкцію належних їм квартир, в результаті чого протиправно заволоділи горищем та підвальними приміщеннями які є спільною сумісною власністю співвласників будинку, в тому числі і позивача, внесли зміни в опорні конструкції, зовнішні стіни, облаштували додатковий вхід. На підтвердження своїх доводів послався на ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та судову справу, яка розглядається в Одеському апеляційному суді №522/16979/14, відтак просить усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належним їй майном шляхом зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_2 привести допоміжні приміщення підвальних приміщень №504,535,603 та приміщення горища №№505, 506, 536 в первісний стан.

У судові засідання призначені на 01.03.2022р., 28.04.2022р., 02.06.2022р. сторони не з`явились, у зв`язку з введенням режиму воєнного стану на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» розгляд справи було відкладено.

Ухвалою від 19 липня 2022 року закрите підготовче засідання по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

01.11.2022 року представником ОСОБА_1 адвокатом Гусовим О.Л. було подано заяву про припинення представництва інтересів позивача.

У судові засідання призначені на 03.11.2022 р., 14.12.2022р, 08.02.2023р, 14.03.2023р., 12.04.2023р., 08.06.2023р., 12.07.2023р. позивач та третя особа не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. При цьому щоразу від імені позивача в день судового засідання на електронну адресу суду надходили заяви тотожного змісту про відкладення розгляду справи.

Отже, якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті (ч.1 ст. 223, п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України).

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Європейський Суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (рішення від 07 липня 1989 року) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Враховуючи тривалий час розгляду справи, сьому неявку позивача в судове засідання, якій суд надав можливість реалізувати своє право на доступ до суду шляхом викладення відповідних аргументів в заявах по суті та поясненнях в судових засіданнях, суд вважає можливим згідно ч.1 ст.223 ЦПК України розглянути справу за відсутності позивачки та третьої особи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно матеріалів справи, наданими представниками сторін, їх пояснень та доказів, судом встановлені наступні обставини.

15.01.2003 року між ОСОБА_4 та Іноземцевою Ніною ТрохимівноюЮ, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 укладений договір купівлі продажу 497/1000 квартири АДРЕСА_2 , посвідчений у цей день приватним нотаріусом ОМНО Находською Т.О., зареєстрований в реєстрі за №61.

25.05.2005 року між ОСОБА_4 та громадянкою РФ ОСОБА_15 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_9 , посвідчений у цей день державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В., зареєстрований в реєстрі за №3-1410.

Згідно відомостей розміщених в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з матеріалів справи, вбачається, що на момент подачі позову власником квартири АДРЕСА_10 була ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу; власник квартири АДРЕСА_11 , площа Катерининська - ОСОБА_16 на підставі Договору дарування від 30.05.2003 р.; власник квартири АДРЕСА_11 - ОСОБА_5 на підставі Договору дарування від 18.09.2003 р.; власник квартири АДРЕСА_12 - ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу від 28.11.2003 р.; власник квартири АДРЕСА_8 - ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу від 30.01.2003 р.; власник квартири АДРЕСА_13 - ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 20.02.2004 р.; власник нежитлового підвального приміщення АДРЕСА_7 - ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу від 30.09.2004р. - ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу від 30.09.2004 р.; власник нежитлового приміщення горища АДРЕСА_14 ОСОБА_7 на підставі Договору купівлі-продажу від 30.09.2004 р.; власник нежитлового підвального приміщення АДРЕСА_15 - ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу від 22.03.2004 р.; власник нежитлового приміщення горища АДРЕСА_14 ОСОБА_7 на підставі Договору купівлі-продажу від 22.03.2004 р.; власник нежитлового підвального приміщення АДРЕСА_16 - ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу від 22.03.2004 р.; ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу від 30.09.2004 р. власник нежитлового горища № 505.

Зазначені угоди на час розгляду справи чинні та не оскаржувались.

28.02.2005 року на Центром науково-технічного мистецтва молоді ОДАБтаА Академії архітектури України видано ОСОБА_5 . Експертний висновок про технічний стан конструкцій та можливості реконструкції квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_7 , 5 підвальних та горищних поверхів в будинку АДРЕСА_7 , яким зафіксовано технічний стан будівлі як незадовільний та вказано про технічну можливість запланованої реконструкції з урахуванням певних рекомендацій.

Управлінням архітектури та містобудування ОМР 25.03.2005 року №995/0 надано дозвіл на замовлення проекту реконструкції квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 з нежитловими приміщеннями підвалу, кв АДРЕСА_5 під магазин з улаштуванням виходу на Катерининську площу, а також кВ.4,5 під житлові квартири у двух рівнях з використанням викуплених нежитлових приміщень горища.

ТОВ «Будконтракт», держ.ліцензія АА №599671 розроблено Проект реконструкції квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та нежитлових приміщень підвалу під магазин з улаштуванням входу з віконного отвору, квартир АДРЕСА_6 та нежитлових приміщень горища під житлові квартири двух рівнів за адресою: АДРЕСА_7 .

Головним управлінням МНС України в Одеській області видано Висновок Експертизи УНПД ГУМНС України в Одеській області №46-606 від 21.04.2005 року про те, що у проекті реконструкції квартир порушень вимог пожежної безпеки не виявлено.

Головним управлінням МНС України в Одеській області видано Висновок Експертизи УНПД ГУМНС України в Одеській області №46-1599 від 31.08.2005 року про те, що у проекті реконструкції квартир порушень вимог пожежної безпеки не виявлено.

Санітарно-епідеміологічною станцією м.Одеси надано Висновок №602-1392 від 22.04.2005 року, яким погоджено проект реконструкції квартир та нежитлових приміщень підвалу під промтоварний магазин з улаштуванням входу за адресою

АДРЕСА_18 надано Висновок №1287-2730 від 31.08.2005 року, яким погоджено проект реконструкції квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та нежитлових приміщень підвалу під магазин з улаштуванням входу з віконного отвору, квартир АДРЕСА_6 та нежитлових приміщень горища під житлові квартири двух рівнів за адресою: АДРЕСА_7 .

Управлінням архітектури та містобудування 10.09.2005 року вих. №3048/0 видано Висновок №1158/05, яким узгоджено проект для подальшого використання.

Управлінням з питань охорони об`єктів культурної спадщини 13.09.2005 р. Вих №16-Б-147 надано Висновок по науково-проектній документації на проведення робіт з пристосування об`єкту культурної спадщини, яким погоджено використання Проекту для подальшого застосування.

Приморською районною адміністрацією м.Одеси прийнято розпорядження №2461 від 12.09.2005 року «Про надання дозволу громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на реконструкцію квартир АДРЕСА_19 та нежитлових підвальних приміщень в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 ».

Приморською районною адміністрацією м.Одеси прийнято розпорядження №2801 від 05.10.2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та та нежитлових підвальних приміщень під магазин з облаштуванням фасадного входу і надання дозволу на реконструкцію квартир АДРЕСА_6 та нежитлових горищних приміщень з розділенням на три самостійні квартири у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 ».

Як вбачається з Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014р., Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради надано Дозвіл 575/05 від 22.09.2005р. на реконструкцію квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 та нежитлових підвальних приміщень під магазин та Дозвіл№633/05 від 18.10.2005 року на виконання будівельних робіт по реконструкції квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 і нежитлових підвальних приміщень під магазин та реконструкцію квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_20 і нежитлових приміщень горища з розподілом на 3 квартири.

За результатами звернення гр.. ОСОБА_4 06.02.2006 року Прокуратурою Приморського району м. Одеси №2242ж05 винесено протест на розпорядження №2461 від 12.01.2005 року про надання дозволу громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на реконструкцію квартир АДРЕСА_19 та нежитлових підвальних приміщень в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 , яким скасоване останнє.

За результатами звернення гр. ОСОБА_4 22.02.2006 року Прокуратурою Приморського району м. Одеси № 307ж06 винесено протест на розпорядження №2801 від 05.10.2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та та нежитлових підвальних приміщень під магазин з облаштуванням фасадного входу і надання дозволу на реконструкцію квартир АДРЕСА_6 та нежитлових горищних приміщень з розділенням на три самостійні квартири у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 , яким скасоване останнє.

Приморською районною адміністрацією м. Одеси за результатами розгляду Протесту Прокуратури Приморського району м. Одеси 06.02.2006 року №2242ж05 прийнято Розпорядження №238 від 10.02.2006 року «Про скасування розпорядження №2461 від 12.01.2005 року про надання дозволу громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на реконструкцію квартир АДРЕСА_19 та нежитлових підвальних приміщень в житловому будинку за адресою:

АДРЕСА_7 за результатами розгляду Протесту Прокуратури Приморського району м. Одеси від 22.02.2006р. № 307ж06 прийнято Розпорядження №384 від 28.02.2006 року «Про скасування розпорядження №2801 від 05.10.2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та та нежитлових підвальних приміщень під магазин з облаштуванням фасадного входу і надання дозволу на реконструкцію квартир АДРЕСА_6 та нежитлових горищних приміщень з розділенням на три самостійні квартири у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 ».

Постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі №2а-1617/2006 Розпорядження Приморської районної адміністрації м.Одеси №384 від 28.02.2006 року «Про скасування розпорядження №2801 від 05.10.2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та та нежитлових підвальних приміщень під магазин з облаштуванням фасадного входу і надання дозволу на реконструкцію квартир АДРЕСА_6 та нежитлових горищних приміщень з розділенням на три самостійні квартири у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 » визнане протиправним та скасоване.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі №2а-1618/2006 Розпорядження Приморської районної адміністрації м.Одеси №238 від 10.02.2006 року «Про скасування розпорядження №2461 від 12.01.2005 року про надання дозволу громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на реконструкцію квартир АДРЕСА_21 а визнане протиправним та скасоване.

ОСОБА_4 оскаржила до суду видані відповідачам Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради Дозвіл 575/05 від 22.09.2005р. на реконструкцію квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 та нежитлових підвальних приміщень під магазин та Дозвіл №633/05 від 18.10.2005 року на виконання будівельних робіт по реконструкції квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 і нежитлових підвальних приміщень під магазин та реконструкцію квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_20 і нежитлових приміщень горища з розподілом на 3 квартири, за результатами розгляду Одеським апеляційним адміністративним судом 22.05.2014 року ухвалено Постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_10 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, за участі третьої особи: Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання недійсним дозволів на виконання будівельних робіт відмовлено повністю.

07.08.2008 року між Управлінням охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації та ОСОБА_5 укладено Охоронний договір на памятку культурної спадщини №21-07/Є-2008 та 17.09.2008 р. надане Планове завдання на реставрацію житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_7 .

Одеською обласною державною адміністрацією управління охорони об`єктів культурної спадщини видано Дозвіл на виконання робіт на нерухомих пам`ятках культурної спадщини №12/2309 від 06.04.2009 р.

Згідно Свідоцтва про зміну імені Серії НОМЕР_1 , виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила імя на ОСОБА_2 , про що 06.03.2010 р. в Книзі реєстрації зміни імені зроблено відповідний актовий запис за №11.

Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , виданого Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, виданого 02.09.2009р. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 02.09.2009р. в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №656.

Згідно Довідки приватного нотаріуса ОМНО Чернишевої Наталії Георгіївни від 29.09.2011р. ОСОБА_2 (син померлої) є єдиним спадкоємцем ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цій же Довідці зазначається що ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовилась на користь брата від спадщини.

13.12.2012 року Постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі №2-а-397/11 визнано недійсними: розпорядження № 1817 Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.06.2004 року про відчуження нежилого приміщення -горища, загальною площею 49,5 кв.м., в буд. АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_7 , розпорядження № 1816 Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.06.2004 року про відчуження нежилого приміщення -горища, загальною площею 48,5 кв.м., в буд. АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_5 , розпорядження № 2761 Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 06.11.2003 року про відчуження нежилого приміщення -підвалу, загальною площею 48,5 кв.м., в буд. АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_5 , розпорядження № 1815 Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.06.2004 року про відчуження нежилого приміщення -підвалу, загальною площею 13,4 кв.м., в буд. АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_5 , розпорядження № 1745 Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.08.2003 року про відчуження нежилого приміщення -горища, загальною площею 48,6 кв.м., в буд. АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_5 , розпорядження № 1746 Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.08.2003 року про відчуження нежилого приміщення -горища, загальною площею 49,5 кв.м., в буд. АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_7

21.12.2012 року Інспекцією ДАБК в Одеській області зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за № ОД2.

28.12.2012 року Інспекцією ДАБК в Одеській області зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за № ОД6.

27.05.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Носенком О.В., зареєстрований в реєстрі за №1207. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 прийняла у дар 497/1000 квартири АДРЕСА_2 .

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №245574069 квартира АДРЕСА_9 з 17.09.2014 року належить на праві власності ОСОБА_18 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Немм О.В., реєстровий №5743.

Надаючи оцінку наданим доказам суд дійшов наступних висновків:

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом негаторного позову є вимога власника, який володіє річчю, про усунення перешкод у здійсненні користування і розпорядження нею.

Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до положень ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Отже, звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном."

Вищевикладені норми ЦК та правові висновки ВС свідчать, що негаторний позов - це позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням власника майна володіння ним, тобто без безпосереднього вилучення майна у власника, а пов`язаних з вчиненням іншою особою перешкод у здійсненні власником майна прав саме користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з тим, судом встановлено та слідує з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимога позивача зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні нежитловими підвальними приміщеннями №504,535,603 та нежитловими приміщення горища №№505, 506, 536 шляхом приведення в первісний стан.

При цьому, в своїй позовній заяві позивач зазначав, що Позивачу відомо, що між ОМР та відповідачами у 2004році укладено низку договорів купівлі-продажу, зокрема:

договір купівлі-продажу нежитлового приміщення горища №505 від 30.09.2004 року

договір купівлі-продажу нежитлового приміщення горища №506 від 30.09.2004 року

договір купівлі-продажу нежитлового приміщення горища №536 від 22.03.2004 року

договір купівлі-продажу нежитлового підвального приміщення №603 від 22.03.2004 року

договір купівлі-продажу нежитлового підвального приміщення №535 від 22.03.2004 року

договір купівлі-продажу нежитлового підвального приміщення №504 від 30.09.2004 року,

відповідно до умов яких відповідачі набули право власності на останні.

Більш того, з наданих позивачем доказів, зокрема з довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за відповідачами.

Відповідно до частин 1, 2, статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно частин 5 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

У постанові від 04.07.2018 р. у справі № 653/1096/16-ц Великої Палати Верховного Суду викладена правова позиція, згідно якої, для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном має бути застосовано принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в ч. 1 ст. 317 ЦК України, зокрема набуває й право володіння. Отже, з огляду на специфіку речей в обороті, володіння рухомими й нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджено, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Більш того, з наведеної позиції ВП ВС убачається, що власник нерухомого майна перестає бути володільцем цього майна лише в разі припинення державної реєстрації його права власності та перереєстрації цього права за іншою особою.

Такий же принцип застосовується і в інших постановах Верховного суду, зокрема у постанові Верховним судом від 17 серпня 2022 року у справі №725/2609/20.

З урахуванням наведеного Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження скасування дій щодо державної реєстрації за відповідачами права власності на нежитлові приміщення.

Натомість судом встановлено, що позивач взагалі не набув права спільної власності на нежитлові підвальні приміщеннями №504,535,603 та нежитлові приміщення горища №№505, 506, 536 у фактичне володіння, оскільки станом на дату набуття права власності на 497/1000 квартири АДРЕСА_2 (укладання договору дарування від 27.05.2013 року) права на відповідну долю приміщень будинку (до яких на її думку входили спірні приміщення) вже не входили, а власниками вказаних спірних приміщень більш ніж 9 років являлись і є відповідачі.

Резюмуючи Суд зазначає, на дату подачі позову, уточнення позову, прийняття рішення в нагальній справі, фактичне володіння, користування та розпорядження спірним майном здійснюють саме відповідачі, доказів, які спростовують вказані обставини до суду не надано.

Вказаний факт унеможливлює задоволення позову про усунення перешкод шляхом приведення в первісний стан.

З аналізу змісту ст 391 ЦК України вбачається що власник має довести факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном.

В позовній заяві в редакції від 10.12.2021 року позивач зазначає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 здійснили реконструкцію належних їм квартир, в результаті чого протиправно внесли зміни в опорні конструкції будинку, зовнішні стіни, облаштували додатковий вхід.

Суд критично ставиться до вказаних доводів, оскільки матеріали справи містять докази того, что вказані роботи були проведені на підставі дозвільних документів, за результатом чого об`єкти були введені в експлуатацію відповідно до встановлених чинним законодавством процедур.

Ст.4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод інтересів. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження, суд прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні шляхом зобов`язання привести об`єкти до первісного стану відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 24.07.2023 року.

Суддя А.В. Науменко

12.07.23