Справа № 490/6717/23
н/п 4-с/490/24/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання,-

ВСТАНОВИВ:

14.07.2023 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шевченко Т.Г. в яких просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про арешт коштів боржника від 14.07.2023 року, постановлену в рамках виконавчого провадження №71706445, відкритого на підставі постанови Центрального районного суду №490/75/2022 від 24.02.2022 року про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 496,20 грн.

За вказаною скаргою не може бути відкрито провадження з таких підстав.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, якщо законом установлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судовихрішень, у такому випадку виключається юрисдикція адміністративних судів у такій категорії справ.

Якщо виконанню підлягає рішення іншого органу (не суду) і відсутній спеціальний закон, що передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів ДВС, у такому випадку вони підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Із скарги та доданих до неї документів вбачається, що на виконанні в Центральному відділі ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження №71706445 по примусовому виконанню постанови Центрального суду м. Миколаєва №490/75/2022 від 24.02.2022, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 119 грн., та стягнення судових витрат в сумі 496,20 грн.

Скаржник звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою на дії державного виконавця щодо визнання незаконною та скасування постанови про накладення арешту на кошти боржника, винесеної виконавцем у рамках виконавчого провадження №71706445 по вказаній вище постанові суду.

Тобто в цьому випадку ОСОБА_1 оскаржив дії державного виконавця щодо виконання постанови суду в рамках Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке повинно розглядатись за правилами адміністративного судочинства, але місцевим судом, як адміністративним.

Імперативною нормою закону (частина друга статті 74 Закону № 1404-VIII) установлено оскарження рішення, дії чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших (не судових) органів (посадових осіб) шляхом подання скарги до відповідного адміністративного суду.

З огляду на викладене суд зазначає, що скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки такі дії державного виконавця, які є предметом спору його скарги, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства до Центрального районного суду як адміністративного суду.

Аналогічний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 березня 2018 року у справі № 213/2012/16 (провадження № 14-13цс18).

Пунктом першим частини першої статті 186ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведені обставини суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження по даній справі з підстав, передбачених п.1 ч.1ст.186 ЦПК України, у зв`язку з тим, що скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.186,260,352-354 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У прийнятті до розгляду скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання - відмовити.

Роз`яснити скаржнику його право на звернення до Центрального районного суду за правилами адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 287 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова