ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6623/23Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р.
Провадження № 22-ц/817/963/23 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Жук В.М.

представника позивача - ОСОБА_1 ;

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №607/6623/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2023 року (ухвалене суддею Кунець Н.Р., повний текст рішення складено 13 вересня 2023 року) в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 03 серпня 2007 року за нею зареєстровано право власності на 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Власником іншої частини вказаного домоволодіння є ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва від 09.08.2012 року про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і на момент відкриття спадщини була власником вказаної частини домоволодіння.

На початку 2023 року вона дізналась від сусідів, що відповідач заперечує її право на користування присадибною земельною ділянкою, оскільки зазначена земельна ділянка повністю належить йому.

В подальшому із відповідей на адвокатські запити їй стало відомо, що після смерті ОСОБА_4 власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,22 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 і якій присвоєно кадастровий номер :02:001:0159, також є ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом.

Позивач вважала, що одночасно із виникненням права власності на об`єкт нерухомості у неї виникло і право власності на відповідну частину земельної ділянки.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 , посилаючись на статтю 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статтю 120 ЗК України, просила суд належну ОСОБА_2 на праві власності земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) у АДРЕСА_1 визнати їх спільною сумісною власністю.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Сплачений ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. покладено на неї в межах суми нею понесеної.

Заяву ОСОБА_3 про стягнення судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн. залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин пункт "в" ч. 2 ст. 89 ЗК України (в редакції станом на 03.08.2007 року та в чинній редакції), яка передбачає, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку, та ч. 3 ст. 152 ЗК України, згідно якої захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та застосування інших, передбачених законом способів.

Також вважає, що суд першої інстанції неправильно тлумачить ст. 120 ЗК України, оскільки аналіз вказаної норми свідчить на її думку про те, що нею регулюється механізм переходу права на земельну ділянку лише у випадках укладення договору між відчужувачем та набувачем житлового будинку, будівлі або споруди.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Головацький В.Ф. апеляційну скаргу в її межах підтримав, посилаючись, на доводи викладені в них.

Відповідач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

За ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2007 року у справі № 2-1332/07, яке є чинним, визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності на спадкове майно - по 1/6 частині будинковолодіння АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із змісту вказаного судового рішення вбачається, що будинковолодіння АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року було колгоспним двором, членами якого були: ОСОБА_4 , її син ОСОБА_5 та дружина сина ОСОБА_3

03 серпня 2007 року Почапинською сільською радою видано ОСОБА_3 свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , на 1/3 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,7 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15462962 від 03 серпня 2007 року виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, 1/2 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

06 серпня 2007 року Почапинською сільською радою видано ОСОБА_4 свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 , на 1/3 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,7 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №190084 виданого Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 24 травня 2007 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю №40, ОСОБА_4 , яка проживає у с. Почапинці Тернопільського району, на підставі рішення Почапинської сільської ради № 73 від 23 квітня 1994 року є власником земельної ділянки площею 0,22 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2010 року у справі №2-91/10, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та реально становить: Літ. «а» - прибудова (коридор І -1) площею 7,0 кв. м. вартістю 5 006 грн.; 1-2 - коридор площею 4,8 кв. м. вартістю 3 631 грн.; 1-3 - житлова кімната площею 14,7 кв. м. вартістю 11 424 грн.; Літ. «Пд» - підвал (підвал І) площею 4,4 кв. м. вартістю 1 514 грн.; Літ. «Б» - літня кухня вартістю 12 324 грн.; Літ. «Д» - сарай вартістю 16 037 грн.; 1/2 ч. споруд спільного користування вартістю 6 157 грн. всього на суму 56 093 грн. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та реально становить: 1-4 - коридор площею 6,5 кв. м. вартістю 4 917 грн.; 1-6 - житлова кімната площею 16,0 кв. м. вартістю 12 408 грн.; 1-7 - житлова кімната площею 9,9 кв. м. вартістю 15 357 грн.; Літ. «аl» - веранда (веранда 1-5) площею 4.4 кв. м. Вартістю 3 763 грн.; сходи вартістю 256 грн.; Літ. «Пг» - погріб під літ. кухнею вартістю 7 485 грн.; Літ. «В» - сарай вартістю 2 826 грн.; Літ. «Г» - вбиральня вартістю 1 911 грн.; 1/2 ч. споруд спільного користування вартістю 6 157 грн., всього на суму 55 080 грн. Зобов`язано ОСОБА_4 закрити вхід із приміщення 1-3 в 1-4.

19 травня 2006 року секретарем Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Мудрою Г.С. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №22 заповіт, згідно якого ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, з чого б воно не складалось і де б не знаходилось і все те, на що вона за законом матиме право заповідає ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

24 січня 2012 року ОСОБА_2 подав до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву №77 про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4 .

08 серпня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою № 1081, у якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

09 серпня 2012 року Державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темніковою Л.Г. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1-1474 на частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_4 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1-1477 на земельну ділянку, цільове призначення, якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,22 га, яка розташована на території с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:001:0159, яка належала померлій ОСОБА_4 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 327998807 від 04.04.2023 року, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,7 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м. належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві приватної власності по 1/2 частці.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 023 від 16 лютого 2023 року, земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0159, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2204 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Оскільки у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено, що земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0159, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2204 га розташована у с. Забойки Тернопільського району Тернопільської області, натомість у інших правовстановлюючих документах розташування вказаної земельної ділянки вказано - с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, представник позивача адвокат Головацький В.Ф. звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із запитом про надання інформації щодо реального (правдивого) місцезнаходження земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0159.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 29-19-0.211-695/2-23 від 28 лютого 2023 року, у відповідь на запит адвоката Головацького В. від 20.02.2023 року, управління повідомило, що згідно інформації, наявної в Головному управлінні, а саме архівного примірника державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №190084 від 24 травня 2007 року та технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_4 , земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:0159 розташована, за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою № 5-01 від 10 лютого 2023 року виданою Почапинським старостинським округом Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно відомостей у земельно-кадастрових книгах, присадибна земельна ділянка, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Почапинці обліковується за ОСОБА_2 після смерті у 2011 році ОСОБА_4 , якій земельна ділянка належала на праві приватної власності згідно Державного акту серії ЯД 190084.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні правові підстави для визнання за ОСОБА_3 права власності на спірну земельну ділянку.

Право власності на земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_4 , як колишнім головою колгоспного двору, при цьому ОСОБА_3 не ставить питання про правомірність проведеної державної реєстрації права власності ОСОБА_4 , а після її смерті в 2011 році і спадкоємцем ОСОБА_2 на цілу спірну земельну ділянку.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.120 ч.1 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ч.2 ЦК УРСР).

Згідно з частиною третьою статті 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.02.2010 року у справі №2-91/10, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та реально становить: Літ. «а» - прибудова (коридор І -1) площею 7,0 кв. м. вартістю 5 006 грн.; 1-2 - коридор площею 4,8 кв. м. вартістю 3 631 грн.; 1-3 - житлова кімната площею 14,7 кв. м. вартістю 11 424 грн.; Літ. «Пд» - підвал (підвал І) площею 4,4 кв. м. вартістю 1 514 грн.; Літ. «Б» - літня кухня вартістю 12 324 грн.; Літ. «Д» - сарай вартістю 16 037 грн.; 1/2 ч. споруд спільного користування вартістю 6 157 грн. всього на суму 56 093 грн.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та реально становить: 1-4 - коридор площею 6,5 кв. м. вартістю 4 917 грн.; 1-6 - житлова кімната площею 16,0 кв. м. вартістю 12 408 грн.; 1-7 - житлова кімната площею 9,9 кв. м. вартістю 15 357 грн.; Літ. «аl» - веранда (веранда 1-5) площею 4.4 кв. м. Вартістю 3 763 грн.; сходи вартістю 256 грн.; Літ. «Пг» - погріб під літ. кухнею вартістю 7 485 грн.; Літ. «В» - сарай вартістю 2 826 грн.; Літ. «Г» - вбиральня вартістю 1 911 грн.; 1/2 ч. споруд спільного користування вартістю 6 157 грн., всього на суму 55 080 грн. Зобов`язано ОСОБА_4 закрити вхід із приміщення 1-3 в 1-4.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_3 посилалась на те, що набувши право власності на 1/2 частку житлового будинку, вона повинна бути і співвласником земельної ділянки на якій розташований будинок, зокрема в силу статті 120 ЗК України.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ 023 від 16 лютого 2023 року, земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0159, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2204 га, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

На вказаній земельній ділянці розташований будинок, який є об`єктом спільної часткової власності, право власності на 1/2 частини якого зареєстровано за ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 377 ЦК України у редакції, чинній на час звернення із вказаним позовом, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 120 ЗК України у редакції, чинній на час звернення із вказаним позовом, у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

При вчиненні правочину, який передбачає перехід права власності на частку у праві спільної власності на такий об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

За загальним правилом, закріпленим у цих нормах, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником або користувачем відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому землекористувачу. При цьому у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості право власності або право користування на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц (провадження № 14-458цс18)).

Аналогічні висновки щодо переходу права власності на земельну ділянку до особи у разі набуття у власність житлового будинку містяться в постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 686/9580/16-ц (провадження № 61-3478св18), від 25 лютого 2019 року у справі № 199/2099/17 (провадження № 61-35533св18), від 26 грудня 2019 року у справі № 364/515/19 (провадження № 61-19224св19), від 16 листопада 2022 року у справі № 127/11015/21 (провадження № 61-4122св22).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2023 року у справі № 175/1997/20 (провадження № 61-19125св21) з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) зроблено висновок, що: «чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів ОСОБА_6 (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності».

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 як учасник спільної часткової власності на будинок набуває і право на земельну ділянку пропорційно розміру її частки у спільній власності на вказаний будинок, тобто остання має право на 1/2 частину земельної ділянки у порядку поділу. Окремо вимогу про поділ не слід заявляти.

Такий висновок апеляційного суду кореспондується із правовим висновком Верховного Суду, що міститься у постанові від 12 липня 2023 року у справі №607/198/22.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до переконання про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з цим із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 073, 60 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610, 40 грн., а всього: 2 684 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 141 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2204 га, кадастровий номер :02:001:0159, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) судові витрати, що складаються із судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 073, 60 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610, 40 грн., а всього: 2 684 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2023 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Храпак Н.М.