Справа № 303/2118/23
2/303/358/23

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт на будинок АДРЕСА_1 , накладеного постановою старшого слідчого прокуратури м. Мукачево від 25.02.2011 року по кримінальній справі №1-367/11.

Позовні вимоги мотивовує тим, що в ході досудового розслідування у кримінальній справі №1-367/11 про обвинувачення ОСОБА_2 за ст.ст. 191 ч.4, 366 ч.2 КК України постановою старшого слідчого прокуратури м. Мукачево від 25.02.2011 накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності.

В подальшому, вироком Мукачівського міськрайонного суду від 01.06.2011 ОСОБА_2 засуджено ст.ст. 191 ч.4, 366 ч.2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю терміном на 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком терміном 2 роки. Однак, судом не вирішено питання скасування арешту, накладеного на будинок АДРЕСА_1 . Зазначає, що в березні 2022 року він звертався до суду про скасування арешту на майно, однак ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30.03.2022 року йому було відмовлено, оскільки арешт накладався за правилами КПК 1960 року.

В подальшому він повторно звертався із вказаними вимогами в порядку ст. 174 КПК 2012 року, посилався на правову позицію Верховного суду від 21.11.2018 року № 461/1054/17-ц , однак ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 17.05.2022 йому було відмовлено.

Таким чином, позивач звернувся із вказаними вимогами в порядку позовного проваження, оскільки вважає, що є він є власником нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , а накладений арешт на нерухоме майно є безпідставний та такий, що підлягає скасуванню. Також зазначає, що ні на момент арешту, ні на даний час ОСОБА_2 не був власником спірного будинку. Враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 12.06.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідач відзив на позов не подав.

Суд, дослідивши матеріали справи та додані до неї документи приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Крім цього, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду по кримінальній справі №1-367/11 від 01.06.2011 ОСОБА_2 засуджено ст.ст. 191 ч.4, 366 ч.2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю терміном на 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком терміном 2 роки. Вирок набув законної сили 17.06.2011 року.

Також в ході досудового розслідування постановою старшого слідчого прокуратури м. Мукачево Малицького С.В. від 25.02.2011 року з метою забезпечення відшкодування шкоди у кримінальній справі відносно ОСОБА_2 накладено арешт на належний йому будинок АДРЕСА_1 .

Питання про зняття арешту із будинку АДРЕСА_1 як заходу забезпечення цивільного позову вказаним вище вироком не вирішувалося.

Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21.04.2011 року в задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанкдо ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович Оксана Василівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.10.2010 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В. по реєстру №3396 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18.11.2011 позов ПАТ КБ ПриватБанк задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 20 жовтня 2010 року і посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В. за реєстровим № 3397, повернуто сторони у попередній стан.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2012 у справі №6-166св12 касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18.11.2011 залишено без змін.

Відповідно до витягу про Державну реєстрацію прав від 21.10.2010 року, домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2010 року.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 14.03.2023 зареєстровано обтяження щодо вказаного домоволодіння (арешт нерухомого майна) на підставі постанови прокуратури м. Мукачева від 25.02.2011 (реєстраційний номер обтяження 10915305).

Враховуючи вищенаведене позивач посилається, що він являється власником спірного майна, із посиланням на договір купівлі-продажу нерухомого майна від 20.10.2010 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що зобов`язання, що виникли у ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № МКZ0GA00000026 від 26.07.2007 року, забезпечення по якому виступав житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 повністю виконано, заборгованість погашено.

Крім того, згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

З матеріалів справи, а саме з постанови про накладення арешту на майно від 25.02.2011 року, винесеної старшим слідчим прокуратури, вбачається, що арешт на спірний будинок був накладений органом досудового слідства під час процесу досудового слідства у кримінальній справі відповідно до положень КПК України 1960 року, а відтак розгляд питання про скасування такого арешту здійснюється в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до правових позицій, висловлених Верховним Судом у постановах, зокрема, від 08.11.2018 у справі № 643/3614/14, від 12.06.2019 у справі № 766/21865/17, від 08.11.2019 у справі № 450/1411/16, згідно з яким вимога про звільнення майна з-під арешту, яка ґрунтується на праві власності на майно, виступає способом захисту цього права, виникає з цивільних правовідносин, а власник майна не може бути позбавлений права пред`явити відповідний позов про усунення перешкод, що тривають, у здійсненні цього права (негаторний позов), вирішення якого за правилами кримінального судочинства не передбачене; позови власників майна які, зокрема, не були учасниками кримінального провадження, а відтак не мають процесуальної можливості вирішувати майнові питання за правилами кримінального судочинства, про звільнення майна з-під арешту, про припинення арешту майна, належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про обтяження нерухомого майна за адресою: будинок АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності порушує його права як власника на розпорядження таким майном.

Таким чином, оскільки накладена заборона відчуження будинку порушує право позивача на вільне розпорядження своїм майном, зняття заборони відчуження майна не може бути проведена на загальних підставах, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та слід скасувати арешт на будинок АДРЕСА_1 , накладений постановою старшого слідчого прокуратури м. Мукачево від 25.02.2011 року по кримінальній справі №1-367/11.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування арешту з майна задоволити.

Скасувати арешт на будинок АДРЕСА_1 , накладений постановою старшого слідчого прокуратури м. Мукачево від 25.02.2011 року по кримінальній справі №1-367/11.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

Рішення складено 28 липня 2023 року.

Головуюча О.В.Гутій