Провадження № 2/127/1968/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що сторони перебували шлюбі, який розірваний рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2011 року. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча таку можливість має, є працездатною та здоровою людиною, має стабільний заробіток. Позивачка вказує, що з грудня 2020 року по квітень 2023 року відповідно до договорів про надання освітніх послуг Вінницьким кооперативним інститутом № 259 від 06 серпня 2018 року та № 239 від 01 серпня 2022 року нею було здійснено оплату за навчання їхньої доньки в розмірі 50850,00 грн. Окрім того, донька ОСОБА_4 має захворювання очей та у зв`язку з цим вимушена носити окуляри та лінзи, що в свою чергу теж потребувало додаткових витрат в сумі 3707,32 грн. Враховуючи вимоги ст. 141, 185 СК України позивачка запевняє, що сума, яка підлягає стягненню з відповідача, повинна бути не меншою половини фактично понесених нею витрат, а тому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в сумі 27 278,66 грн, а також судові витрати за надання правової допомоги в сумі 4000,00 грн (а.с.1-2).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачами відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такі відзив.

Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 січня 2003 року(а.с.24).

Позивачка ОСОБА_1 проживає разом із двома доньками, зокрема з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач перебуває на військові службі у військові частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідками військової частини НОМЕР_2 від 24 травня 2023 року №350/119/1/422/Д та №350/119/1/4221/Д (а.с.18).

В листопаді 2020 року позивач зверталася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на доньку. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2021 року в цивільній справі №127/25912/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 17 535,00 грн (а.с.5-7).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття, перебуває на утриманні матері, навчається у Вінницькому кооперативному інституті, що підтверджується договорами про надання освітніх послуг Вінницьким кооперативним інститутом № 259 від 06 серпня 2018 року та № 239 від 01 серпня 2022 року, а також додатковими угодами від 29 січня 2019 року, 29 січня 2020 року, 24 лютого 2021 року та 21 лютого 2022 року (а.с. 2-4, 8-9 ).

За період з грудня 2020 року по квітень 2023 року (період визначений позивачем в позовній заяві) за навчання повнолітньої доньки будо здійснено оплату на суму 43350,00 грн (копії квитанцій до прибуткового касового ордеру Вінницького кооперативного інституту від 22 листопада 2022 року №1123, від 08 квітня 2021 року №377, від 26 серпня 2021 року №937, від 09 грудня 2021 року №1521, від 02 червня 2022 року №415, від 24 грудня 2020 року №1927, від 21 грудня 2022 року №1286, від 05 жовтня 2022 року №977, від 06 квітня 2023 року №319, від 03 листопада 2022 року №1068 та платіжна інструкція АТ КБ «Приватбанк» від 17 серпня 2022 року, а.с.1014 ).

ОСОБА_3 має захворювання очей (консультативний висновок офтальмолога КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №3» від 22 травня 2023 року, а.с.15).

В період 2021-2022 року були придбані окуляри та лінзи, в підтвердження чого позивачка надала квитанції «Оптика очі» від 24 листопада 2021 року та 05 лютого 2022 року на загальну суму 3707,32 грн (а.с.19-20).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, посилаючись на норми ст. 185 СК України, вказувала, що витрати на навчання доньки та лікування є додатковими витратами, відповідач участі в цих витратах не бере, однак останній має такі зобов`язання.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст.180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (ст. ст. 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини,влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст. ст. 198, 199).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, тобто не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, згідно положень ст. 185 СК України.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 26 серпня 2021 року в справі № 336/1488/19.

Крім того слід звернути увагу, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199-201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17.

З матеріалів справи слідує, що 21 грудня 2020 року дочці позивачки виповнилося 18 років. Відповідно з досягненням ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття ОСОБА_3 , остання втратила правовий статус дитини (ст. 6 СК України).

Наразі позивачка заявила вимоги про стягнення витрат як додаткових витрат ( витрат на навчання та лікування) на утримання повнолітньої дитини.

Як зазначено вище, понесенні позивачкою витрати на навчання не відносяться до додаткових і охоплюються загальними потребами, а тому задоволенню не підлягають.

При цьому як вказувалося після досягнення повноліття правила ст. 185 СК України на правовідносини сторін не поширюються.

Що стосується стягнення з відповідача коштів, які були понесенні на придбання окулярів та лінз в розмірі 3707,32 грн, дані вимоги теж задоволенню не підлягають, оскільки витрати були понесенні позивачкою після досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому правила ст. 185 СК України на правовідносини сторін не поширюються.

З огляду на викладено, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину слід відмовити.

Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що в задоволенні позову відмовлено судові витрати у вигляді судового збору та витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, понесені позивачем, залишаються за нею.

На підставі викладеного, керуючись 141, 180, 181, 185, 199-201 СК України, ст. 10-13, 76-89, 141, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: