Справа № 216/5973/21
провадження 2/216/1121/23
РІШЕННЯ

іменем України

10 липня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю

секретаря судового засідання Гулковського О.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Тімофєєвої О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №4 приміщення суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, мотивуючи свої вимоги наступним.

У позовній заяві зазначено, що 18 березня 1994 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. 22 квітня 2021 року шлюб було розірвано на підставі рішення суду. На теперішній час позивач не працює, є інвалідом III групи з 19 жовтня 2020 року, внаслідок загального захворювання з УОРА і така інвалідність встановлена по 01 листопада 2023 року, тобто під час перебування у шлюбі з відповідачем. На теперішній час позивач отримує пенсію за інвалідністю в розмірі 1700,00 грн., інших джерел доходів не має, її матеріальне становище є вкрай нужденним і вона потребує матеріальної допомоги. ЇЇ колишній чоловік матеріальної допомоги не надає, хоча відповідно до ст.ст. 75, 76 Сімейного кодексу України на нього покладено обов`язок по її утриманню, у зв`язку з непрацездатністю. Відповідач отримує пенсію у розмірі приблизно 19500,00 грн., не має на утриманні інших осіб, окрім спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому має можливість надавати матеріальну допомогу. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини, у розмірі 1/4 частини від його доходу, щомісячно.

16 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що повністю не згодний з аргументами позивача з приводу задоволення її позовних вимог. Позивач, хоча і є інвалідом 3-ої групи, але остання працездатна. Вона, навіть, не намагалась і не намагається працевлаштуватись. Позивач не надала доказів, що зверталась в Центр зайнятості, щоб працевлаштуватись. За час проживання в шлюбі позивач взагалі ніколи не працювала, бо не хотіла працювати. Відповідач був та залишається єдиним утриманцем сім`ї. Згідно з рішенням суду відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання сумісної дитини. Відповідач є пенсіонером, і теж є інвалідом 3-ої групи, яка встановлена йому до 01.01.2023, що підтверджується довідкою. Відповідач не працює, тобто інших доходів, окрім пенсії, не має. Протягом року відповідачу також необхідно проходити курс лікування, визначений лікарем, а це вимагає певних матеріальних затрат. Позивач взагалі не враховує, що у сторін є спільні кредитні зобов`язання, які продовжую сплачувати після розірвання шлюбу відповідач. Відповідач має дуже великі витрати кожен місяць, сплачує кредит в розмірі 14100,00 грн., а також по кредитним карткам сплачу 5000,00 грн. Позивач взагалі нічого не згадує про спільні кредити. Пенсію по інвалідності позивачу виплачує держава. На підставі викладеного просить відмовити у позові.

28 грудня 2021 року позивач надала відповідь на відзив в якій зазначила, що її непрацездатність обумовлена загальним захворюванням, ураженням опорно-рухового апарату, що створює труднощі в русі, сидінні, піднімання та носіння важких предметів. Крім цього, твердження відповідача, щодо небажання позивача йти працювати не відповідають дійсності, загальний трудовий стаж позивача становить 7 років, реальне бажання позивача працювати фактично не співпадає з реаліями вимог до кандидатів будь-якої професії. Щодо особистих кредитних зобов`язань, то це не є обґрунтованою підставою для звільнення від обов`язку сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини. Фактично відповідач сплачує аліменти на утримання їхнього спільного сина, а також має реальну можливість сплачувати аліменти й на користь дружини.

04 січня 2022 року відповідач надав письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких фактично продублював свою позицію, зазначену у відзиві на позов.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила, її представник, адвокат Чепурнов В.І. надав заяву, в якій просив здійснити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Тімофєєва О.А. під час розгляду справи проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Отже, аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Оцінивши надані по справі докази, судом встановлено, що 22.04.2021 на підставі рішення суду між сторонами по справі було розірвано шлюб (а.с. 4-5).

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.06.2021, від шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №171 (а.с. 3).

Дитина проживає разом з позивачем по справі, проте перебуває на утриманні відповідача, який сплачує аліменти на її утримання. Зазначена обставина була встановлена судом під час розгляду справи та не заперечувалась сторонами.

Згідно з довідкою МСЕК від 04.11.2021 позивачу ОСОБА_2 встановлена третя група інвалідності строком до 01 листопада 2023 року. (а.с. 34)

Згідно з довідкою УПСЗН Центрально-Міського району м. Кривого Рогу позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу інвалідам ІІІ групи, станом на серпень 2021 року 1854,00 грн. (а.с. 9)

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №2777 позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» з 03.03.2020 по 15.09.2020 з діагнозом: Асептичний некроз голівок обох стегнових кісток. Двобічний деформуючий коксартроз 4 ст. Комбінована контрактура обох кульшових суглобів. Стійкий больовий синдром. СДПФХ 2 ст. ОХЗ грудо-поперекового відділу хребта СДПФХ 2 ст. (а.с. 12)

Згідно з довідкою МСЕК від 28.01.2020 відповідачу ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності строком до 01 лютого 2023 року. (а.с. 30)

Відповідно до виписок з медичної карти стаціонарного хворого №230 та №3900/779 відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «КМЛ №3» КМР з 22.06.2021 по 02.07.2021 та у ЦПМСД №6, амб. №1 з 20.10.2021 по 03.11.2021. (а.с. 28, 29)

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що як позивач так і відповідач є інвалідами ІІІ групи, позивач отримує державну соціальну допомогу за інвалідністю, відповідач пенсіонер та отримує пенсію, офіційно не працевлаштовані та не мають іншого прибутку, окрім як державні грошові виплати, на утриманні відповідача перебуває спільна неповнолітня дитина сторін.

Оскільки позивач доглядає спільну дитину сторін, за станом здоров`я не має можливості працювати та є непрацездатною, отримує державну соціальну допомогу інвалідам ІІІ групи у розмірі нижчому від прожиткового рівня матеріального забезпечення, остання потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, тоді як відповідач хоча і є непрацездатною особою та має на утриманні неповнолітню дитину, проте отримує достатню пенсію та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дружини у розмірі 1/20 частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 15 вересня 2021 року та до 01 листопада 2023 року.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 181,60 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дружини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 75, 76, 180-182 СК України суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/20 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 15.09.2021 протягом строку інвалідності ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 181,60 грн (сто вісімдесят одна гривня 60 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ