Провадження № 2/761/2561/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошової виплати по безробіттю,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року Київський міський центр зайнятості звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошової виплати по безробіттю, згідно з яким просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості кошти в розмірі 6783,02 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 26.05.2020 року по 20.05.2021 року, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу.

Однак, починаючи з 01.09.2020р., відповідач належав до зайнятого населення та не повідомив про початок трудових відносин Шевченківську районну філію КМЦЗ під час перебування на обліку.

Шевченківською районною філією КМЦЗ прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення у розмірі 6783,02 грн. Проте кошти повернуті не були, у результаті чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2021 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О.

10.08.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

26.05.2020р. до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості (надалі - Шевченківська РФ КМЦЗ) з заявою про надання статусу безробітного звернувся громадянин ОСОБА_1 .

Відповідно до норм ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», наказом Шевченківської РФ КМЦЗ №НТ 191125 від 25.11.2019 року Відповідачу надано статусу безробітного з 26.05.2020 року, тобто з моменту звернення до служби занятості (Персональна картка № 00023).

Згідно з п.п. 1,3,4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» наказом Шевченківської РФ КМЦЗ від 27.05.2020 року №НТ 200527 Відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 26.05.2020 року по 20.05.2021 року, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу.

При здійсненні обміну даними про особу з Пенсійним фондом України Шевченківською районною філією КМЦЗ виявлено, що відповідач перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.09.2020 по 25.09.2020р. та отримував дохід.

07.12.2020р. позивачем складено Акт №2887 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. Згідно висновків Акту «гр. ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 з 01.09.2020 по 25.09.2020р., звільнений за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України».

Згідно ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2 ч. 1 ч. V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 року № 613, Шевченківською РФ КМЦЗ видано наказ від 21.12.2020 року №57/1/291-02/20 відповідно до якого прийнято рішення щодо повернення гр. ОСОБА_1 нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення у розмірі 6783,02 грн., яке складається з допомоги по безробіттю з 01.09.2020 по 25.09.2020р.

Згідно п. 8, 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» наказом Шевченківської РФ КМЦЗ від 16.11.2020 року №НТ 201116 Відповідачу з 01.09.2020 року припинено реєстрацію як безробітного у зв`язку з початком зайнятості згідно з пп.1 п.30 Порядку від 19 вересня 2018 року №792.

Прийняті рішення Шевченківською РФ КМЦЗ підтверджуються витягом із наказів про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 (ПК № 00023) від 27.01.2021 року.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Таким чином, відповідач у період з 01.09.2020 по 25.09.2020р. перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 та отримував дохід, однак не повідомив про це Шевченківську районну філію КМЦЗ.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що право на допомогу по безробіттю та соціальні послуги відповідно до зазначених законів мають лише зареєстровані безробітні.

04.01.2021 та повторно 18.05.2021 Відповідачу надіслані повідомлення про необхідність відшкодування суми виплаченого матеріального забезпечення, проте кошти повернуті не були.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншої особи, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України.

В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, суд виходить з наявності підстав для стягнення з відповідача грошових коштів як таких, що набуті чи збережені ним без достатньої правової підстави, а відтак заявлені позовні вимоги про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості в розмірі 6783,02 грн. на наступні реквізити: р/р: UA 0706268, ДКСУ в м. Києві, - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 526, 610, 615, 629, 759, 810, 811 ЦК України; ст.ст. 4, 81, 82, 83, 175, 177, 178, 179, 180, 190 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошової виплати по безробіттю, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 / на користь Київського міського центру зайнятості /01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 47-Б; / кошти в розмірі 6783,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: