Справа №949/420/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус", через свого представника - адвоката Прохоренка В.П., звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту АТ "КБ "Глобус" для фізичних осіб від 06.08.2020 в розмірі 47473,74 грн., в тому числі: 28506,10 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 18967,64 грн. - прострочена заборгованість по процентам.

Крім того, просить судові витрати по справі покласти на відповідача, а саме: 2684 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу, в тому числі: 3000 грн. - гонорар адвоката за послуги та 3000 грн. - гонорар успіху адвоката.

Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 06.08.2020 між АТ "КБ "Глобус" та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту АТ "КБ "Глобус" для фізичних осіб шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору. У заяві-анкеті позичальником погоджено умови кредитування та графік платежів.

Зазначає, що підписанням заяви-анкети на приєднання до договору, в тому числі в електронному вигляді з використанням електронного підпису, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору та тарифами, що є чинними на дату укладання цього договору.

Вказує, що відповідачем не здійснено погашення грошових коштів відповідно до графіку платежів та договору та систематично порушено умови договору. Таким чином, позивачем відповідно до тарифів на банківські операції та послуги при обслуговуванні споживчого кредиту для фізичних осіб в рамках програми цільового роздрібного кредитування для фізичних осіб «Кредит на товари» здійснено нарахування: 50% річних на прострочену суму заборгованості по кредиту у розмірі 18967,64 грн. - прострочена заборгованість по процентам.

Зазначає, що у випадку невиконання клієнтом вимоги про дострокове виконання зобов`язань за договором, банк має право стягнути у встановленому чинним законодавством України порядку всю заборгованість за договором. Станом на 01.01.2023, заборгованість відповідача за договором, становить 47473,74 грн., в тому числі: 28506,10 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 18967,64 грн. - прострочена заборгованість по процентам.

З посиланням на відповідні правові норми та докази, зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Крім того, просить стягнути з відповідача і понесені судові витрати у справі та витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

У судове засідання представник позивача АТ "КБ "Глобус" не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином через оголошення на веб-порталі судової влади України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило та не подавався відзив.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.08.2020 між АТ "КБ "Глобус" та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту АТ "КБ "Глобус" для фізичних осіб шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору,у відповідно до якої відповідач отримала кредит в сумі 35488,10 грн. на 24 місяці (а.с. 3-11).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов`язанням.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окрім того, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Нормою ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, встановлено, що позивач АТ "Комерційний банк "Глобус" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на умовах, передбачених договором.

З матеріалів справи вбачається, що 15 листопада 2022 року, з метою позасудового вирішення спору, АТ "КБ "Глобус" відповідачу надіслано вимогу про погашення заборгованості, однак позичальник умови кредитного договору не виконала, свою заборгованість по кредитному договору не погасила.

У силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

У відповідності до детального розрахунку заборгованості по позичальнику ОСОБА_1 , згідно кредитного договору №40399642 про надання споживчого кредиту АТ "КБ "ГЛОБУС" для фізичних осіб від 06.08.2020 станом на 01.01.2023, становить 28506,10 грн. прострочена заборгованість по кредиту та 18967,64 грн. прострочена заборгованість по процентам (а.с. 26-30).

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, судом встановлено, що докази у справі достовірно вказують на те, що АТ "КБ "Глобус" надало кредитні кошти, а відповідач їх отримала та не повернула. Також відповідачем не спростовано розмір заборгованості по кредиту в сумі 28506,10 грн. та заборгованості по процентам в сумі 18967,64 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "КБ "Глобус" не повернуті, право позивача на повернення кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Протягом розгляду цивільної справи відповідач, з огляду на вимоги ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не скористалася своїми процесуальними правами та не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором, а відтак на підставі наявних у справі доказів з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 47473,74 грн.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору, то за змістом ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно платіжного доручення №3450 від 28.02.2023 (а.с. 31), позивачем було сплачено 2684 грн. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача.

При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 21), Договір №051222 про надання правничої (правової) допомоги від 05.12.2022 (а.с. 19), відповідно до п. 1.3 якого види правової допомоги, умови її надання, вартість/фактичні витрати погоджуються сторонами в цьому договорі та в актах приймання-передачі послуг.

Пунктом 3.2 зазначеного договору передбачено, що ставка гонорару адвоката за послуги за 1 годинку роботи становить 1500 грн. Водночас сторони погодили, що окрім гонорару адвоката за послуги, за кожне судове рішення на користь банку клієнт сплачує адвокату гонорар успіху, який встановлено в розмірі 3000 грн.

Згідно п. 3.1 даного договору, оплата послуг здійснюється клієнтом на підставі погодженого/підписаного сторонами акту приймання-передачі послуг у спосіб та у строки, визначені у відповідному акті.

Відповідно до пункту 3.5 про надання правничої (правової) допомоги, строки та порядок оплати адвокату гонорару успіху визначається за окремою домовленістю сторін.

Згідно поданого акту №40399642 від 24.02.2022 прийому-передачі послуг за договором №051222 про надання правничої (правової) допомоги від 05.12.2022 (а.с. 22) адвокатом надані наступні послуги тривалістю 2 години вартістю 3000 гривень: проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення з наданими клієнтом документами, надання консультації в рамках зустрічі щодо вирішення даної справи - 0,5 год., вартість 750 грн.; складення позовної заяви про стягнення заборгованості - 1 год., вартість 1500 грн.; формування пакету документів для подачі до суду позовної заяви та додатків (у кількості 2 примірників для суду та відповідача), відправлення рекомендованим листом через відділення АТ "Укрпошта" позовної заяви суду у 2 примірниках ( в т.ч., оформлення конверту) - 0,5 год., вартість 750 грн.

На підтвердження сплати зазначених сум надано платіжне доручення №11110 від 27.02.2023 року, по якому АТ "КБ "Глобус" сплатило адвокату за професійну правничу допомогу 3000 грн. згідно договору № 051222 від 05 грудня 2022 року та акту №403999642 від 24.02.2023 (а.с. 23).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачем дійсно були понесені витрати на правничу допомогу у цій справі і до ухвалення рішення по справі було заявлено про стягнення витрат на оплату правової допомоги.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.).

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridisv. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 також зауважила, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22.02.2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови ВП ВС року у справі № 904/4507/18).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Суд вважає, що ця справа не є складною, розгляд справи у суді здійснювався в спрощеному порядку, обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги не є значним.

Враховуючи вищевикладене, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, беручи до уваги, що суду не надано відповідно до пункту 3.5 договору про надання правової допомоги доказів про окрему домовленість сторін щодо строків та порядку оплати адвокату "гонорару успіху", - суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. та про відсутність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача коштів в сумі 3000 грн. для сплати адвокату "гонорару успіху".

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (ідентифікаційний код 35591059, місцезнаходження: 04073, м. Київ, Куренівський провулок, буд. 19/5) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту АТ "КБ "Глобус" для фізичних осіб від 06.08.2020 в розмірі 47473,74 грн. (сорок сім тисяч чотириста сімдесят три гривні сімдесят чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (ідентифікаційний код 35591059, місцезнаходження: 04073, м. Київ, Куренівський провулок, буд. 19/5) 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) судового збору та 3000 грн. (три тисячі гривень) витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

В решті вимог щодо стягнення судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду Рівненської області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: Отупор К.М.