Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1516/23
Провадження № 2/279/621/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/1516/23 за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Іршанської селищної ради Коростенського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Десятини Коростенського району помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 .

Зазначене майно належало спадкодавцю, що підтверджується записом в погосподарській книзі №3 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 виконавчого комітету Іршанської селищної ради Житомирської області.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, який посвідчений Панченко В.С., секретарем виконавчого комітету Шершніської сільської ради Коростенського району Житомирської області, яким заповідав все своє майно своєму сину ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 помер.

Після смерті спадкодавця вона звернулася до нотаріуса Другої Коростенської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де заведено спадкову справу №54/2022. На даний час вона є єдиним спадкоємцем. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались.

18.01.2023 року вона звернувся до Другої Коростенської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини на вищезазначене майно.

Проте, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, оскільки у покійного спадкодавця відсутні документи, що підтверджують право власності на будинок з господарськими будівлями, та спадкодавець своє право власності на вищезазначене майно не зареєстрував у державному реєстрі.

Проте, що вищевказаний жилий будинок з господарськими будівлями належав спадкодавцеві підтверджується: випискою з погосподарської книги №3 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 виданою виконавчим комітетом Іршанської селищної ради Коростенського району Житомирської області, технічним паспортом на будинок АДРЕСА_1 , який складено Коростенським міжміським бюро технічної інвентаризації.

Просить визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування.

Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності.

У зв`язку з наведеним, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 83 років в селищі Гостомель Київської області помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 25.06.2022 року.

З довідки Іршанської селищної ради Коростенського району Житомирської області слідує, що ОСОБА_2 , 1921 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований та проживав один на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

З виписки із погосподарської книги слідує, що вказаний житловий будинок належав ОСОБА_2 на підставі запису №3 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , рік побудови будинку 1963.

17.01.1992 року ОСОБА_2 склав заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Шершніської сільської ради Коростенського району Житомирської області Панченко В.С., реєстраційний номер №2.

Зі змісту заповіту слідує, що ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, на яке за законом він матиме право, заповідає своїм дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Відомості про те, що даний заповіт було оспорено або скасовано в справі відсутні.

Інформація про інших спадкоємців по закону або заповіту відсутня.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого повторно 21.01.2022 року Коростенським відділом ДРАЦС у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер у віці 65 років в селищі Гостомель Київської області.

Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З листа завідувача Другої Коростенської державної нотаріальної контори Житомирської області від 31.03.2023 року за №202/02-14 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру слідує, ОСОБА_1 , як спадкоємець по заповіту, прийняла спадщину по праву наданому рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.04.2022 року у справі №279/565/22. На підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини 30.06.2022 року Коростенською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 за №54/2022, але свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

З листа нотаріуса від 18.01.2023 року за №44/02-14 слідує про неможливість видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Державна реєстрація права власності даного житлового будинку станом на 29.12.2012 року, не проводилась. Згідно технічного паспорту, виготовленого Коростенським МБТІ, інвентаризація будинку проводилась КП «Коростенське МБТІ» 25.10.2022 року.

На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування").

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, ст.328, 392, 1218, 1225, 1268, 1269 ЦК України, ст.5 ч.1 п.10 Закону України "Про судовий збір", -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача адвокат Кремез Олег Васильович, місце знаходження: АДРЕСА_3 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №484 видане 26.02.2009 року Житомирською обласною КДКА.

Відповідач територіальна громада в особі виконавчого комітету Іршанської селищної ради Коростенського району Житомирської області, місце знаходження: 12110, смт.Іршанськ, вул. Гулія, 7, Житомирська обл., .

Суддя: Шульга О.М.