Справа № 367/5390/14-ц
Провадження №2-др/367/13/23
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Шемігон В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат в якій він просить ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат у справі № 367/5390/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в порядку компенсації стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: витрати на сплату судового збору в розмірі 5917 грн., витрати на касово-розрахункові операції по сплаті сум судового збору в розмірі 81,09 грн., витрати на проїзд представника відповідача в розмірі 5497,00 грн., а загалом 11495,09 грн. Заяву мотивує тим, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2015 року у справі 367/5390/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя позовні вимоги задоволено частково, визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя; виділено сторонам зі спільної сумісної власності подружжя по 1/2 частині квартири. Не погоджуючись із вказаним рішенням, він звернувся до Апеляційного суду Київської області із апеляційною скаргою на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2015 року, за подання якої було сплачено судовий збір у розмірі 1860,10 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 01.10.2015 року. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2015 року у справі № 367/5390/14- ц залишено без змін. В подальшому він звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року, за подання якої було сплачено судовий , збір у розмірі 2028,77 грн., що підтверджується чеком від 26.12.2015 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року касаційну скаргу відхилено, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року залишено без змін. В наступному ним було подано до Верховного суду України заяву про перегляд рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року, за що було сплачено судовий збір у розмірі 2028,77 грн., що підтверджується квитанцією від 20.02.2017 року. Загалом на сплату судового збору витрачено 5917 грн. Крім цього, ним понесено витрати на касово-розрахункові операції по сплаті сум судового збору загалом в розмірі 81,09 грн., а саме 01.10.2015 року - 55,80 грн., 26.12.2015 року - 5,00 грн., 20.02.2017 року -20,29 грн. Також, за час розгляду вказаної справи Ірпінським міським судом Київської області, Апеляційним судом Київської області, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховним Судом України ним було витрачено, зокрема 5497,00 грн. на проїзд уповноваженого представника ОСОБА_3 з міста Дніпро до міста Києва для участі в судових засідання, оскільки, особисто приймати участь в судових засіданнях не мав можливості у зв`язку з проходженням служби в зоні АТО, що підтверджується журналами судових засідань, заявами по справах, проїзними документами Укрзалізниці. Постановою Верховного Суду України від 05.04.2017 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року та рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2015 року у справі № 367/5390/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2018 року у вказаній справі позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України в зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання. Однак, залишаючи позов без розгляду, судом першої інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної, касаційної скарг та заяви про перегляд Верховним Судом України рішень судів попередніх інстанцій, а також витрати на проїзд представника відповідача для участі в судових засіданнях та інших процесуальних діях, пов`язаних з розглядом справи.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про слухання справи у його відсутність, просить заяву задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явилася, її представник адвокат Самокиш В.Ю. через канцелярію суду подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в яких просить провести розгляд справи за відсутності представника позивача. В запереченні зазначає, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача. Натомість, добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Матеріали справи не містять та представником відповідача не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, або які були вчинені дії, визначені ст.44 ЦПК України, тому, в даному випадку, відсутні підстави для розподілу судових витрат. Крім того, звертає увагу, що відповідач відносить до судових витрат, суму сплаченого ним судового збору в розмірі 5917,00 грн. за подання апеляційної скарги та касаційних скарг, суму витрат на касово-розрахункові операції по сплаті сум судового збору в розмірі 81,09 грн. та суму витрат на проїзд представника відповідача в розмірі 5497,00 грн. Однак, витрати зі сплати судового збору не відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а тому вони не підлягають стягненню у відповідності до ч. 5 ст. 142 та в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України. Аналогічно витрати на касово-розрахункові операції по сплаті сум судового збору та витрати на проїзд представника відповідача не відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи і також не підлягають стягненню. Просить суд у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає до задоволення.

Згідно ухвали суду від 20 березня 2018 року по цивільній справ № 367/5390/14-ц позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя залишено без розгляду згідно п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

11.02.2019 року до Ірпінського міського суду Київської області від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, а саме: витрат на сплату судового збору, витрат на касово-розрахункові операції по сплаті сум судового збору та витрат на проїзд представника відповідача, у загальному розмірі 11495,09грн.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи суд має встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості дій позивача при розгляді даної справи суд виходить з наступного.

26.08.2014 року позивачем подано до суду позовну заяву до відповідача ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

31 жовтня 2014 року Ірпінським міським судом Київської області прийнято заочне рішення про задоволення позовних вимог.

12 березня 2015 року Ірпінським міським судом Київської області задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 31.10.2014 року по справі № 367/5390/14-ц.

В квітні 2015 року позивачем були подані зміни та уточнення до позовної заяви про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області 22 вересня 2015 року позов задоволено частково. Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Поділено спільне майно подружжя між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Виділено ОСОБА_2 із спільної сумісної власності подружжя 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на вказане майно. Виділено ОСОБА_1 із спільної сумісної власності подружжя 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на вказане майно. В інший частині позов залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 не погоджуючись з прийнятим рішення скористався своїм правом на захист звернувся до апеляційної інстанції, а потім і до Касаційної інстанції та Верховного суду.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2015 року у справі № 367/5390/14-ц залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 05.04.2017 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2015 року та рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2015 року у справі № 367/5390/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розгляд даної справи призначався неодноразово, пройшовши усі інстанції, однак, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт безпідставного відкладання розгляду цивільної справи № 367/5390/14-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, а саме: за заявами або клопотаннями позивача чи його представника, чи затягування розгляду справи з їх сторони.

Дії позивача та її представника, спрямовані на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав та їх діяльність, на думку суду, не вказують на недобросовісність позивача при розгляді цієї справ.

Відповідач в міру своїх процесуальних прав скористався правом на оскарження прийнятих рішень, послугами адвоката за для своїх заперечень, апеляційної, касаційних скарг, подання доказів, якими вони обґрунтовуються, і мав на меті завершити вирішення цієї справи шляхом ухвалення судового рішення, в якому судом було б надано оцінку неправомірності та не обґрунтованості пред`явленого позову та обґрунтованості заперечень відповідача. І у випадку необґрунтованості позовних вимог і відмови у їх задоволенні, питання про відшкодування судових витрат, понесених відповідачем, не було б поставлено в залежність від дій позивача, їх обґрунтованості.

Залишення позову без розгляду по заяві позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

За вказаних обставин, враховуючи те, що судом не встановлено, а представником відповідача не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, або які були вчинені дії, визначені ст.44 ЦПК України, тому, в даному випадку, відсутні підстави для розподілу судових витрат у порядку, визначеному вищенаведеними положеннями законодавства.

Залишаючи позов без розгляду, суд враховує роз`яснення, які містяться у п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" №10 від 17 жовтня 2014 року, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Як роз`яснено в п. 48 ПВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Згідно заяви представника відповідача адвоката Білої К.П. від 20 березня 2018 року просить залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. Судове засідання просить проводити у її відсутність та відсутність відповідача.

Тим самим, відповідач ОСОБА_1 не ставив питання щодо відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача у разі залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Враховуючи викладене, оскільки ухвалою суду позов залишено без розгляду, тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення по справі.

Відповідно до п. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Оскільки ухвалою суду позов залишено без розгляду 20 березня 2018 року, а тому згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України відповідачем по справі пропущений строк для звернення до суду щодо розподілу судових витрат по справі, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 247, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза