КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Степ`юком Валентином Сергійовичем, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частку,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просила:

припинити право власності ОСОБА_1 на 1/12 (одну дванадцяту) частку у праві спільної часткової власності на садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00;

визнати право власності ОСОБА_2 на 1/12 (одну дванадцяту) частку у праві спільної часткової власності на зазначений садовий будинок АДРЕСА_2 , право власності на яку належало ОСОБА_1 ;

припинити право власності ОСОБА_1 на 1/12 (одну дванадцяту) частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :78:422:0009, місце розташування якої: АДРЕСА_3 ;

визнати право власності ОСОБА_2 на 1/12 (одну дванадцяту) частку у праві спільної часткової власності на вищезазначену земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :78:422:0009, право власності на яку належало ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 16.04.2014 на підставі договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах придбали садовий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :78:422:0009, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 син позивача ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина на частину садового будинку та частину земельної ділянки.

Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , є позивач, яка отримала 1/12 частку спадкового майна, ОСОБА_4 (дружина померлого), яка отримала частку спадкового майна, ОСОБА_5 (донька померлого), яка отримала 1/12 частку спадкового майна, та ОСОБА_1 (батько померлого), який отримав 1/12 частку спадкового майна.

В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали належні їм частки спадкового майна позивачу, яка скористалась переважним правом придбання часток як співвласник.

У кожному випадку право власності на зазначене нерухоме майно реєструвалося у встановленому законом порядку.

Таким чином, з урахуванням перелічених обставин позивачу стало належати 11/12 частин спірного майна.

Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 , якому належить 1/12 частину вищевказаного майна, є колишнім чоловіком позивача, участі в утриманні нерухомого майна не приймає, чинить домашнє насильство у відношенні позивача, принижує її честь та гідність, на свій власний розсуд розпоряджається усім нерухомим та наявним у ньому майном не рахуючись з позивачем. На думку позивача, належне відповідачу нерухоме майно перейшло до нього у порядку спадкування та жодної вартості для нього не несе. На підставі викладеного, та задля захисту своїх прав та інтересів, позивач вимушена була звернутись до суду із даним позовом (т. 1 а.с. 1-16).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.01.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частку задоволено;

припинено право власності ОСОБА_1 на 1/12 частку у праві спільної сумісної власності на садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00;

визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частку у праві спільної сумісної власності на садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00;

припинити право власності ОСОБА_1 на 1/12 частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :78:422:0009, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ;

визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :78:422:0009, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ;

Стягнуто на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/12 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :78:422:0009, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та 1/12 частки садового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00 у розмірі 504 333,34 грн., внесених ОСОБА_2 на рахунок НОМЕР_3, код отримувача НОМЕР_2, банк отримувача Державна казначейська служба України у м. Києві, згідно квитанції № 0.0..1 від 14.09.2021.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 6 859,33 грн. (т. 2 а.с. 157-163).

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2023 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частку задоволено частково. Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати понесені на оплату роботи експерта та підготовку експертного висновку в розмірі 10 900,00 грн. та витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 100 000,00 грн. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено (т. 2 а.с. 236-239).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказує, що відповідач не погоджувався з ціною яка була визначеною особою без кваліфікації судового експерта. У зв`язку з чим відповідач уклав угоду з ТОВ «МАКСІМА КАПІТАЛ» на проведення судової експертизи з питань оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертиз. Зі свого боку, позивачка, маючи повний доступ до об`єкту дослідження, не забезпечила можливість проведення відповідного експертного дослідження, а у зв`язку з тим, що відповідач не повідомлявся належним чином про проведення судового засідання, вказані документи не були подані до суду першої інстанції (т. 3 а.с. 2-3).

03.05.2023 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що позивач не погоджується з твердженням зазначеним в апеляційній скарзі про те, що нібито суд першої інстанції жодного разу не повідомив відповідача і його представника про час та місце розгляду справи у спосіб передбачений законом, оскільки воно суперечать наявним у матеріалах справи доказам. Окрім того, сторони у розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (т. 3 а.с. 37-53).

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 заперечували поти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах належав садовий будинок АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :78:422:0009, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу садового будинку та договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеними 16.04.2014 та посвідченими ПН КМНО Борисовою С.О. (т. 1 а.с. 34-35, 37-39).

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 20621546 від 16.04.2014 та № 20622039 від 16.04.2014, за позивачем на праві спільної часткової власності зареєстровано частину садового будинку та частину земельної ділянки, наведених вище.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 видане 30.06.2018 Деснянським районним у м. Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві). Його матір`ю є позивач у справі, а батьком - відповідач.

15.09.2020 ПН КМНО ОСОБА_7 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача, відповідача, дружини та доньки померлого (т. 1 а.с. 41-56).

Так, на ім`я позивача, відповідача та доньки померлого ОСОБА_5 видані свідоцтва про право на спадщину по 1/12 частки садового будинку та по 1/12 частки земельної ділянки на кожного, на ім`я дружини померлого ОСОБА_4 видані свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку садового будинку та 1/4 частку земельної ділянки.

У липні 2021 року дружина та донька померлого ОСОБА_3 виявили бажання продати належні їм частки, у зв`язку з чим відповідачу у справі було запропоновано право першочергового придбання вищевказаного майна.

Згідно наявних в матеріалах справи заяв ОСОБА_1 , посвідчених 02.07.2021 ПН КМНО Верповською О.В., він відмовився від свого переважного права купівлі майна, належного дружині та доньці його померлого сина, та не заперечував проти продажу вказаного майна іншим особам (т. 1 а.с. 57-61).

На підставі договору купівлі-продажу 1/3 садового будинку та договору купівлі-продажу 1/3 земельної ділянки, укладених 16.08.2021 та посвідчених ПН КМНО Верповською О.В., позивач придбала 1/3 частку спадкового майна належного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 61-63, 65-67).

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 270697510 від 16.08.2021 та № 270694773 від 16.08.2021, за позивачем зареєстровано право спільної часткової власності на 1/3 частку наведеного вище садового будинку та 1/3 частку земельної ділянки. Зі змісту витягів убачається, що за позивачем на даний час сумарно зареєстровано 11/12 часток спірного майна (т. 1 а.с. 64, 68).

За приписами ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності до положень ст. 346 ЦК України закріплено перелік випадків припинення права власності та встановлено, що він не є вичерпним.

Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 274349145 від 10.09.2021, за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на 1/12 частку спірного садового будинку та 1/12 частку спірної земельної ділянки, а також 1/3 частку однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 71-74).

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості садового будинку АДРЕСА_1 , ринкова вартість останнього станом на 01.07.2021 становить 5 822 000,00 грн., при цьому вартість 1/12 частки складає 485 166,67 грн (т. 1 а.с. 84-148).

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :78:422:0009, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , ринкова вартість останньої станом на 01.07.2021 становить 230 000,00 грн., при цьому вартість 1/12 частки складає 19 166,67 грн (т. 1 а.с. 149-193).

Згідно договору № 5786-ВООП від 01.10.2015, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Венбест-Охорона», позивач передала, а товариство прийняло під охорону за допомогою пульта централізованого спостереження приватний будинок за адресою АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 194-196).

З довідок СТ «Чорнобилець-2001» від 11.02.2020 та 14.08.2020 убачається, що позивачем у повному обсязі сплачені членські та цільові внески за період з 01.07.2018 по 01.08.2020, заборгованість відсутня (т. 1 а.с. 197-198).

Також, з матеріалів справи вбачається, що остання належним чином утримує належне їй майно, що полягає в удобренні ґрунту, дезінсекції земельної ділянки, налагодження системи водопостачання, підтримання прибудинкової території, охорони об`єкта, сплати комунальних послуг тощо, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться відповідні наряди замовлення, акти виконаних робіт, товарні чеки, рахунки-фактури та квитанції (т. 1 а.с. 199-214).

В матеріалах справи міститься висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 2-28/12 від 28.12.2021, складений судовим експертом Голубенко І.М. Українського центру судових експертиз, згідно якого без втручання в несучі огороджуючи конструкції будинку та без зміни об`ємно-планувального рішення виділити відповідачу в натурі ідеальну 1/12 частину садового будинку, як і 1/12 частину земельної ділянки, не вбачається за можливе.

Окрім цього, позивач при зверненні до суду із позовною заявою вніс на депозитний рахунок 504 333,34 грн. в якості компенсації вартості за частку відповідача у спірному майні, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 14.09.2021.

Отже, з огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, твердження апелянта про те, що у зв`язку з неналежним його повідомленням про розгляд справи, він був позбавлений можливості надати докази на спростування наданого звіту про незалежну оцінку вартості спірного майна є помилковим, з огляду на те, що із матеріалів справи вбачається, що тривалий в часі розгляд справи в суді першої інстанції зумовлював неодноразове надсилання судом першої інстанції на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу проживання відповідача, яка останнім не змінювалась як то передбачено ст. 131 ЦПК України, судових повісток про виклик його до суду. Окрім того, відповідач безпосередньо в суді отримував копію ухвали про відкриття провадження у справі, примірник позовної заяви з додатками до неї та під розписку його було повідомлено про призначення до розгляду даної справи.

Тобто, відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, представник відповідача приймав участь у підготовчому засіданні, в судовому засіданні викладав зміст, підстави заперечень щодо предмета позову, надавав необхідні пояснення щодо них, тому апеляційний суд вважає, що у відповідача був час та можливість надати докази на спростування звіту про оцінку вартості спірного майна, проведеного за заявою позивача, а також надати експертний висновок, який за словами відповідача, ним було замовлено для проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи садового будинку та земельної ділянки. Однак, таких дій відповідачем вчинено не було, при тому, що відповідачу та його представнику були створені умови та надано достатньо часу для реалізації ними їхніх прав.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Степ`юком Валентином Сергійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 19 липня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова