УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

секретар судового засідання - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Київської міської ради, третя особа: Департамент земельних ресурсів про визнання незаконним рішення, визнання недійсним державного акта, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

встановив:

18 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа: Департамент земельних ресурсів про визнання незаконним рішення, визнання недійсним державного акта, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 21.12.2015 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Демидовської А.І.

Ухвалою суду від 23 грудня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 31.10.2016 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В.

Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 20 вересня 2018 року, постановлено проводити розгляд справи в загальному порядку з проведенням підготовчого засідання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 06.03.2019 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 07 червня 2021 року, залучено до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_3 .

Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 04 листопада 2021 року, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судові засідання, призначені на 27 квітня 2023 року та 13 грудня 2023 року позивач та його представник не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в позовній заяві зазначив свою поштову адресу.

Суд направив позивачу на вказану ним поштову адресу судові повістки про виклик до суду на 27 квітня 2023 року та 13 грудня 2023 року. Відповідно до відміток на рекомендованих поштових повідомленнях, судові повістки про виклик до суду позивача повернулися не врученими у зв`язку з відсутністю адресата.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Про судові засідання призначені на 27 квітня 2023 року та 13 грудня 2023 року представник позивача повідомлялася шляхом направлення судових повісток на поштову та електронну адреси для листування, зазначені в заявах по суті справи.

Відповідно до відміток на рекомендованих поштових повідомленнях, судові повістки про виклик до суду представника позивача повернулася не врученими у зв`язку з відсутністю адресата, а згідно довідок про доставку електронних листів судові повістки про виклик до суду представнику позивача доставлені до електронної скриньки.

Учасники судового процесу та їх представники, як визначено ч. 1 ст. 44 ЦПК України, повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 6 ст. 128 ЦПК України. судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Верховний Суд у постанові від 28 червня 2023 року у справі №757/48467/21 зазначив, що слід виходити з того, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Встановлено, що в судові засідання призначені на 27 квітня 2023 року та 13 грудня 2023 року позивач та його представник не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Таким чином, суд виконав обов`язок щодо повідомлення сторони позивача про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місце знаходження під час провадження справи.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Крім того, інформацію про розгляд зазначеної цивільної справи завчасно було опубліковано на сайті «Судова влада».

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак систематично не з`являється до суду.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання цивільного судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна тобто друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі №461/1190/21 (провадження №61-2956св22).

Згідно висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 липня 2023 року у справі №9901/439/21, неприбуття позивача чи його представника в судове засідання повторно, неповідомлення позивача про причини неприбуття до суду повторно, неподання заяви про розгляд справи за його відсутності та неможливість розгляду справи у зв`язку з неявкою позивача чи його представника, - є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/ неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що позивач та його представник, будучи повідомленими належним чином про день та час судових засідань, двічі поспіль не з`явилися в судові засідання, клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та/ або його представника матеріали справи також не містять, розгляд справи без участі позивача не є можливим, суд вважає, що з підстав п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 44, 128, 131, 158, 223, 257, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Київської міської ради, третя особа: Департамент земельних ресурсів про визнання незаконним рішення, визнання недійсним державного акта, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Кушнір