Ухвала

14 липня 2023 року

місто Київ

справа № 293/1045/22

провадження № 61-10221ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу Черняхівської селищної ради Житомирської області на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 березня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 07 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черняхівської селищної ради про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 році ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Черняхівського селищного голови Ревчук Наталії Миколаївни від 10 червня 2022 року №76 «Про оголошення догани директору КНП «Черняхівське ТМО» Черняхівської селищної ради ОСОБА_1 », яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 07 червня 2023 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Черняхівського селищного голови Ревчук Наталії Миколаївни від 10 червня 2022 року № 76 «Про оголошення догани директору КНП «Черняхівське ТМО» Черняхівської селищної ради ОСОБА_1 », яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Здійснено розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що відповідачем при накладанні на позивача стягнення у виді догани не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку та заподіяну ним шкоду (її наявність/відсутність), всі обставини вчинення проступку, не доведено його вини у несвоєчасному наданні інформації на запит селищної ради, факту порушення позивачем трудової дисципліни, не зазначено, які дії та/або бездіяльність позивача призвели до порушення та в чому полягає таке порушення, а тому, з урахуванням обов`язку роботодавця доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку, є підстави для задоволення позову.

У липні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Черняхівського селищної ради Житомирської області, в якій заявник просить рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 березня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 07 червня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимоги немайнового характеру - про визнання незаконним та скасувати розпорядження селищної ради про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому догани, а отже, зазначена справа не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому, Верховний Суд дав оцінку та врахував: предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства в цілому, предмет касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга містить посилання на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд, враховуючи предмет позову, висновки судів першої та апеляційної інстанцій, зроблені за результатами оцінки доказів, а також доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються неправильної оцінки судом доказів у справі, що згідно зі статтею 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції, з такими доводами заявника не погоджується і вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Право на оскарження судових рішень у малозначній справі заявник обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій помилково дійшли висновку про обов`язок саме відповідача доводи складові дисциплінарного проступку, підстави та мотиви наказів роботодавця, наслідки порушення виконання наказів та спричинену таким невиконанням шкоду.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку та становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Проте наведені заявником доводи стосуються обґрунтування його правової позиції, незгоди з мотивами рішень судів першої та апеляційної інстанцій, необхідність перегляду таких мотивів у контексті переоцінки доказів, які досліджені судами попередніх інстанцій, а отже, такі доводи Черняхівської селищної ради Житомирської області не зумовлюють передумов для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд врахував, що судова практика, відповідно до якої саме на роботодавця у трудовому спорі покладається обов`язок надати докази винного вчинення працівником дисциплінарного проступку, є усталеною, зокрема постанови Верховного Суду від 09 травня 2023 року у справі № 202/1302/22, від 25 травня 2023 року у справі № 205/1757/22.

Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення ЄСПЛ у справі «Golder v. the United Kingdom» (Голдер проти Сполученого Королівства) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення ЄСПЛ у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення ЄСПЛ у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Черняхівська селищна рада Житомирської області подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Черняхівської селищної ради Житомирської області на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 березня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 07 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черняхівської селищної ради про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

О. В. Ступак