Справа № 372/5485/23
Провадження № 2-1869/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

25 грудня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді Сташків Т.Г.,

при секретарі судового засідання Редьки Н.Н.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та три проценти річних,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , у якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 300 000 грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 900 грн. 00 коп., три проценти річних у сумі 3 156 грн. 16 коп., а всього стягнути 304 056 грн. 16 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 040 грн. 56 коп.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що між сторонами укладено договір позики посвідчений 29.09.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.М, на умовах якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 400 000 грн. до 09.12.2022 року. Однак, відповідач не повернув позивачу кошти до 09.12.2022 року, як передбачено договором.

13.01.2023 року сторони знов уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 400 000 грн., які відповідач отримав від позивача до підписання вказаного договору з строком повернення до 13.04.2023 року.

12.04.2023 року сторони підписали договір про внесення змін до договору позики, відповідно до якого строк виконання зобов`язання продовжено до 12.06.2023 року.

Надалі, 10.06.2023 року та 07.08.2023 року відповідач повернув позивачу по 50 000 грн.

06.10.2023 року відповідач склав розписку про те, що зобов`язується повернути позивачу суму боргу.

28.09.2023 року позивач направив відповідачу вимогу про повернення наданих у позику грошових коштів у сумі 300 000 грн. 3 % річних протягом 7 календарних днів з дати отамання вимоги, однак, відповідачем сума боргу не сплачена, а тому позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Рибачковський К.Е. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав.

Положеннями ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч.1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, посвідчений 29.09.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., за реєстровим номером № 956 (а.с.21-22).

Відповідно до п. 1 договору позичальник позичив у позикодавця грошові кошти в сумі 400 000 грн. 00 коп., які позичальник отримав від позикодавця до підписання цього договору.

Згідно п. 2 договору, позика надається без нарахування відсотків строком на 3 (три) календарних місяці, а саме до 09.12.2022 року.

Відповідно до п. 3 договору позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу позикодавця зобов`язаний в порядку ст. 625 ЦК України, сплатити на користь позикодавця суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми.

Згідно абз.2 п. 6 договору у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання позикодавець надсилає позичальнику на його поштову адресу письмову вимогу про повернення грошових коштів, яку позичальник зобов`язаний задовольнити протягом 7 (семі календарних днів з моменту отримання позичальником цієї вимоги. Якщо протягом встановленої семиденного строку вимога позикодавця залишається невиконаною, позикодавець має право звернути стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, позивач надав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 400 000 грн. 00 коп. до підписання Договору (п.1. Договору), виконавши свої обов`язки, передбачені договором.

Відповідач не повернув грошові кошти до 09 грудня 2022 року, як це передбачено п.2 договору, а тому 13.01.2023 року позивач та відповідач знову уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г. за реєстровим № 18 (а.с.23-24).

Відповідно до п. 1 договору позичальник позичив у позикодавця грошові кошти в сумі 400 000 грн. 00 коп., які позичальник отримав від позикодавця до підписання цього договору.

Згідно п. 2 договору, позика надається без нарахування відсотків строком на 3 (три) календарних місяця, а саме до 13.04.2023 року.

12.04.2023 року позивач та відповідач підписали договір про внесення змін, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г, за реєстром №488, до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г. 13.01.2023 року за реєстровим №18, яким строк виконання грошового зобов`язання продовжено до 12.06.2023 року (а.с.25).

10.06.2023 року відповідач та позивач склали розписку про те, що ОСОБА_3 повернув, а ОСОБА_2 отримав 50 000 грн. за договором від 13.01.2023 року № 18 (а.с.18).

07.08.2023 року відповідач та позивач склали розписку про те, що ОСОБА_3 повернув, а ОСОБА_2 отримав наступні 50 000 грн. за договором від 13.01.2023 року № 18 (а.с.19).

28.09.2023 року ОСОБА_2 направив на адресу ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ) вимогу про повернення наданих у позику грошових коштів у сумі 300 000 грн. 00 коп., 3 % річних протягом 7 (семи) календарних днів з дати отримання цієї вимоги, однак, у вказаний строк відповідачем грошові кошти позивачу не повернуто.

Таким чином, сума заборгованості за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г. за реєстровим № 18, становить 300 000 грн.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) повну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти, тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦПК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, керуючись нормами чинного законодавства і умовами Договору, відповідач ОСОБА_4 не виконав свій обов`язок щодо повернення наданих у позику грошових коштів у строк до 12.06.2023 року, а тому порушив зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 62 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічне положення передбачене договором позики.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційні процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (Постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 серпня 2023 року у справі № 513/730/21).

За змістом ч. 2 ст.625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 761/28949/17).

Отже, відповідач повинен нести відповідальність, передбачену договором позики та Цивільним кодексом України.

Відповідно до розрахунку, загальна сума втрат від інфляції за період з 13.06.2023 року по 18.10.2023 року складає 900 грн. 00 коп.

Загальна сума 3 % річних на суму заборгованості 300 000 грн. за період з 13.06.2023 року по 18.10.2023 року (128 днів прострочення) становить 3 156 грн. 16 коп. (300 000 грн. х 3 х 128 : 365 : 100 = 3 156 грн. 16 коп.).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 300 000 грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 900 грн. 00 коп., три проценти річних у сумі 3 156 грн. 16 коп.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись 10, 12. 13, 18, 141, 247, 258, 259, 260, 280, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 525, 526, 543, 549, 624, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 300 000 грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 900 грн. 00 коп., три проценти річних у сумі 3 156 грн. 16 коп., а всього стягнути 304 056 (триста чотири тисячі п`ятдесят шість) грн. 16 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 040 (три тисячі сорок) грн. 56 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Обухівським районним судом у випадку подання відповідачем відповідної заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому повне заочне рішення не було йому вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя : Т.Г. Сташків