Справа №345/3054/23
Провадження № 2-о/345/102/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2023 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчак Л.Б., секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що на даний час займається оформленям пенсії, однак, в її трудовій книжці та архівній довідці містяться розбіжності щодо прізвища та ім`я заявника, так як вона їх неодноразово змінювала. Через дану обставину ОСОБА_1 не може оформити пенсію, а тому змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів.

Представник заявника - адвокат Дутка Р.В. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності його довірительки, просить заяву задоволити.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явилася, подала суду пояснення, в яких вказано про порядок розгляду судами справ окремого провадження та про підстави залишення заяви без розгляду. Також у поясненнях зазначено про слухання справи у відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, враховуючи при цьому подане пояснення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її дівоче прізвище було ОСОБА_1 , що стверджується фотокопією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 24.03.1968року.

12 листопада 1988 року заявник одружилася з ОСОБА_5 , та взяла його прізвище ОСОБА_1 , що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 12.11.1988року, виданого виконкомом Камінської сільської ради Рожнятівського району, Івано-Франківської області.

7 листопада 2008 року, заявник змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », а ім`я з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » що стверджується свідоцтвом про зміну імені серія НОМЕР_3 від 07.11.2008року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Калуш, Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківської області.

31 грудня 2021року заявник отримала повторне свідоцтво про шлюб, серія НОМЕР_4 від 31.12.2021року, в якому її прізвище та ім`я записані вже змінені - замість « ОСОБА_1 » « ОСОБА_1 ».

На даний час її прізвище та ім`я є « ОСОБА_1 », так зазначено в її паспорті громадянина України.

16 лютого 2022року ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України для отримання пенсії по інвалідності.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 21.03.2022 року №24, заявнику відмовлено у призначенні пенси по інвалідності відповідно до п.1 ст. 32 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості. Зокрема, у рішенні про відмову у призначення пенсії, до страхового стажу не зараховано такі періоди роботи заявника: трудова книжка НОМЕР_5 від 25.10.1991року, оскільки в зазначених відомостях про працівника мають місце виправлення в прізвищі та розбіжності в імені з свідоцтвом про зміну імені, що є порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністрерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993року.

Також у рішенні про відмову зазначено, що стаж в період з 26.10.1994 року по 01.12.1999 року - оскільки в довідці №01-7-01/40 від 10.01.2022року, не може бути враховано, оскільки ім`я заявниці не відповідає даним зазначеним в свідоцтві про зміну прізвища.

Той факт, що ім`я заявника правильно було « ОСОБА_1 » стверджується наступними документами :

3 фотокопії свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 24.03.1968року, вбачається, що ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с.Камінь, Рожнятівського району, Івано-Франківської області;

12 листопада 1988року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , та взяла його прізвище « ОСОБА_1 », що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 12.11.1988року, виданого виконкомом Камінської сільської ради Рожнятівського району, Івано-Франківської області;

Зі свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_7 від 07.11.2008року, вбачається, що « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила ім`я на « ОСОБА_1 », що в книзі реєстрації зміни імені 07.11.2008року, зроблено відповідний актовий запис №41.

31.12.2021року, заявником отримано повторне свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_4 в якому її прізвище зазначено « ОСОБА_1 », а ім`я « ОСОБА_1 ».

Крім того, 25.01.2022року, заявником отримано повторне свідоцтво про народження серія НОМЕР_8 де її ім`я зазначено вже змінене - « ОСОБА_1 ».

Також відповідно до витягу з Державного рестру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №1 від 25.01.2022року, вбачається, що її прізвище « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 », а ім`я з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Тобто, вищенаведеними документами підтверджується, що ім`я заявника з народження саме « ОСОБА_1 ».

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.

У відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно ч. 3ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

Відповідно до пункту 4постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що архівна довідка №01.7-01/40 від 10.01.2022 та трудова книжка належить і видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, суд вважає, що заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів.

Керуючись ст..ст. 12, 13, 18, 81, 89, 263 - 265, 315 - 319 ЦПК України, п. п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів- задоволити.

Встановити, що трудова книжка серії НОМЕР_9 , видана 25.10.1991 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та архівна довідка №01.7-01/40 від 10.01.2022, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працювала на посаді двірника виробничого ЖЄО міськвиконкому з 26.10.1994 по 01.12.1999, належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя