КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Кошель Б.І.
Єдиний унікальний номер справи № 357/5354/22
Апеляційне провадження №22ц/824/5672/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Невідомої Т.О., Соколової В.В.

секретар -Олешко Л.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», треті особи приватний нотаріус нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Київського округу Крегул Іван Іванович про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 у липні 2022 року звернувся до суду із вказаним позовом .

У позові зазначав, що виконавчим написом нотаріуса з нього стягнуто на користь ТОВ « Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заборгованість за період 23 жовтня 2010 року по 15 грудня 2021 року в сумі 13 352 грн, з яких -

Заборгованість за тілом кредитом - 2000 грн,

Заборгованість за відсотками - 11 352 грн, за кредитним договором № 3064987 від 27 грудня 2019 року.

Позивач вважає, що вказаний напис вчинений з порушенням вимог законодавства.

У прохальній частині позову просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Личук Т.В. нотаріального округу Івано-Франківської області від 08 січня 2022 року № 834 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, та постановити ухвалу, якою задовольнити вимоги його позову.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 25 липня 2023 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило.

Апелянт направив заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особи, які приймають участь у справі, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, про причини неявки сторони суд не повідомили, тому колегія суддів вважає, що підстави вважати причини неявки осіб поважними відсутні.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд, приймаючи рішення про залишення позову без розгляду виходив із того ,що позивач, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи , однак повторно не з`явилися в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З такими висновками апеляційний суд не погоджується.

Як видно із матеріалів , справа перебуває у провадженні суду із липня 2020 року .

Справа призначалась до розгляду неодноразово.

В судове засідання, призначене на 12 серпня 2022 року сторони не з`явились,

В судове засідання призначене на 26 вересня 2022 року сторони не з`явились, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 35-36), в судове засідання призначене на 20 жовтня 2022 року, сторони в судове засідання не з`явились, докази повідомлення позивача про день та час розгляду справи матеріали справи не містять, в судове засіданні призначене на 15 листопада 2022 року сторони не з`явились, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності .

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2022 року суд визнав явку позивача в судове засідання обов`язковою на підставі п.5 ч.2 ст. 223 ЦПК України.

В судове засідання призначене на 05 грудня 2022 року сторони не з`явились, докази повідомлення позивача про день та час розгляду справи матеріали справи не містять.

Суд залишаючи позов без розгляду, вважав, що 05 грудня 2022 року відбулася повторна неявка позивача до суду.

Разом з тим, слід зауважити, що судові засідання призначені на 26 вересня 2022 року та на 15 листопада 2022 року позивач до суду направив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом статті 257 ЦПК України повторне неприбуття позивача, належними чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання необхідно розуміти як неприбуття вдруге на розгляд справи за наявності у справі достовірних даних (доказів) щодо належного повідомлення позивача про дату, час і місце судового розгляду.

Якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, то в такому випадку суд не вправі залишити його позов без розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як видно із матеріалів справи, позивач добросовісно користується належними йому процесуальними правами (заяви про розгляд справи за його відсутності подані до суду своєчасно).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Застосування правових наслідків, передбачених ст.ст. 223, 257 ЦПК України, залежить від таких обставин: належне, відповідно до встановленого процесуальними нормами порядку, повідомлення особи, яка не з`явилась в судове засідання, про час і місце розгляду справи; поважність причини неявки; наявність заяви від позивача про розгляд справи за його відсутності.

Як видно з матеріалів справи, справа жодного разу не розглядалась, враховуючи що в призначені судові засідання сторони не з`являлись. Разом з тим, позивач двічі направляв заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, не врахував, що викликав позивача для дачі особистих пояснень в судове засідання призначене на 05 грудня 2022 року.

Висновки суду щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи є помилковими, з огляду на ту обставину, що матеріали справи не містять таких доказів. За таких обставин, відсутні підстави вважати неявку позивача двічі поспіль без поважних причин.

Крім того в ухвалі суду не зазначено жодних доводів, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Вказана позиція неодноразово підтримувалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.

Отже, враховуючи те, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді, розгляд справи неодноразово відкладався, позивач належним чином не був повідомлений про призначення справи до розгляду, про дату та час розгляду справи, відсутність повторної неявки ( двічі поспіль ) позивача у судове засідання, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 ч.1 статті 257 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими частково, а оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права,оскільки відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України викладені вище обставини є підставою для скасування ухвали суду та передачі даного питання для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2022 року скасувати, справу направити для проводження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 липня 2023 року.

Головуючий:

Судді: