Справа № 175/3689/19
Провадження № 4-с/175/29/22
УХВАЛА

Іменем України

"21" липня 2023 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Бурджанадзе М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересована особа ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), яку згодом уточнив та в якій просиввизнати дії державного виконавця неправомірними щодо проведення розрахунку заборгованості по сплаті ним аліментів в межах виконавчого провадження ВП № 60646806 без врахування квитанцій про сплату аліментів на суму 48090 грн. Визнати сплаченими аліменти ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 за судовим наказом № 175/3689/19 від 08.11.2019 в сумі 48090 грн. Зобов`язати державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням квитанцій про сплату аліментів ним на суму 48090 грн. Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця щодо не направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60646806.Визнати неправомірними (незаконними) та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межи України від 02.09.2021, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 02.09.2021, постанову про обмеження боржника у праві полювання від 02.09.2021, постанову про обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю та інше від 02.09.2021, постанову про арешт майна боржника від 02.09.2021 та постанову про арешт коштів боржника від 02.09.2021, які прийняті в рамках виконавчого провадження ВП №60646806. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не знаття арешту з карткових рахунків ОСОБА_1 , який накладений постановою від 02.09.2021. Зобов`язати державного виконавця скасувати арешт рахункуарешт рахунку IBAN НОМЕР_1 номер картки НОМЕР_2 та арешт грошових коштів заробітної плати на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , номер картки НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк». В обґрунтування скарги заявник зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №60646806 не направлялась боржнику та в матеріалах виконавчого провадження відсутні належні докази направлення такої постанови скаржнику. Крім того, в рамках цього виконавчого провадження було ухвалено низку постанов про обмеження прав скаржника, які вважає незаконними через те, що вони ухвалені в рамках виконавчого провадження, постанова про відкриття якого скаржнику надіслана не була, докази про що відсутні в матеріалах виконавчого провадження. Відповідно до практики ВС обмеження прав боржника може мати місце після того як боржнику буде вручена постанова про відкриття виконавчого провадження. Також вважає незаконним накладення арешту на кошти скаржника, що є заробітною платою. Розрахунок заборгованості по аліментам було зроблено також неналежним чином, оскільки державним виконавцем проігноровано той факт, що скаржник перераховував кошти в якості аліментів на рахунок дочки. 21.12.2022 до суду надійшов відзив на скаргу, в якому представник ВДВС просив відмовити в задоволенні скарги (а.с.29-33). 23.12.2022 надійшла відповідь на відзив, в якому представник скаржника просив скаргу задовольнити (а.с.38-43). Ухвалою суду від 02.03.2023 р. залучено заінтересовану особу Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), як правонаступника Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.134). В судове засідання представник скаржника надав заяву про розгляд скарги за відсутності скаржника, в якій зазначив, що підтримує вимоги та обставини зазначені в скарзі, просить скаргу задовольнити. В минулих судових засіданнях скаргу підтримав, просив задовольнити. Представник відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, крім того в матеріалах справи міститься заява про розгляд скарги за його відсутності (а.с.161), де зазначено, що він підтримує відзив в повному обсязі. В минулих судових засіданнях проти задоволення скарги заперечував. Заінтересована особа ОСОБА_2 повідомлена належним чином, в минулих судових засідання проти задоволення скарги заперечувала. Вислухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. Згідно ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення і відповідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Тому боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. Разом із цим факт порушення виконавцем порядку надсилання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте не направлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця. Даний правовий висновок, зазначений у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі №756/9582/14-ц (провадження №61-7463св19). Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №554/13475/15-ц (провадження №61-25124св18) виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а й пересвідчитись в отриманні боржником цього документа. З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2019 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 17.09.2019 р. 19.11.2019 р. державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №60646806 з виконання судового наказу № 175/3689/19, виданого 08.11.2019 р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 17.09.2019 р. Підтверджень отримання постанови про відкриття виконавчого провадження скаржником ані матеріали справи, ані матеріали виконавчого провадження не містять. Тоді як надані державним виконавцем документи, зокрема копія супровідного листа, копія реєстру поштового відправлення, відповідь АТ «Укрпошта» не є доказом належного отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. В частині 1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Права і обов`язки виконавців, визначені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». За частинами першою та другою цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Тільки після накладення арешту на банківські рахунки скаржника він дізнався про існування заборгованості по сплаті аліментів та зміг дізнатися про існування постанов, прийнятих державним виконавцем. Частиною 9 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом. 02.09.2021р. державним виконавцем були прийняті наступні постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межи України; про накладення арешту на майно та банківські рахунки. Як вбачається з матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження станом на 01.08.2021 державним виконавцем була нарахована заборгованість в сумі 73365,53 грн., після цього були винесені 02.09.2023 обмежувальні постанови, а також на адвокатський запит від 11.11.2021 р. державним виконавцем надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2021 р. розмір якої склав 79726,53 грн. та в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості складений станом на 01.12.2022 р. в сумі 125631,30 грн. (а.с.36). Відповідно до частин третьої та четвертої статті 71 Закону № 1404-VІІІ визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. У передбачених у частині четвертій названої статті випадках, виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику.

Тобто саме на виконавця покладено обов`язок щомісячно обчислювати як розмір аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), так і заборгованість зі сплати аліментів і повідомляти про її існування та розмір сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику. А боржник, у випадку незгоди с таким розрахунком, вправі оскаржити його у судовому порядку відповідно ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, зазначені вище постанови про обмеження прав боржника були прийняті 02.09.2021 р., тоді як докази про направлення божнику інформації про заборгованість по аліментам станом на 01.08.2021 р. в сумі 73365,53 грн. матеріали справи не містять, так в розуміння ч. 9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» без направлення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів боржнику та надання строку на його оскарження в суді, державний виконавець не мав права приймати постанови про обмеження прав божника. Суд звертає увагу, що державний виконавець постійно при здійснені розрахунку заборгованості по сплаті аліментів змінює розмір нарахованих останнім аліментів, що фактично позбавляє боржника належним чином виконувати свої зобов`язання. Крім того, скаржником зазначено про сплату аліментів на банківську картку дочки, про що було повідомлено державного виконавця та ця обставина державним виконавцем врахована не була та належної оцінки цьому не надано. Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки. Згідно з ч.1ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Відповідно до ч.1ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Визначення як розміру належних до сплати сум у якості аліментів, так, відповідно, і визначення розміру заборгованості по аліментах - є обов`язком виконавця. Відповідно, такі дії державного виконавця можуть бути предметом судового контролю за скаргою учасників виконавчого провадження відповідно до статті 448 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, питання з приводу правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів підлягає розгляду в порядку судового контролю за виконання судових рішень, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця. До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 29 серпня 2018 року у справі №201/10328/16-ц (провадження №14-192цс18); від 27 листопада 2019 року у справі №201/10329/16-ц (провадження №14-496цс19). Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 серпня 2020 року у справі №464/6206/18 (провадження №61-18142св19). До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року у справі №465/926/06. Доводи державного виконавця про те, що боржнику було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника, про що свідчить список поштових відправлень (а.с.147-149,153), але докази про її отримання відсутні, про що ним надано відповідь АТ Укрпошти (а.с.161-165), суд вважає необґрунтованими, оскільки відсутність підтвердження отримання боржником зазначеного документу не є належним доказом на підтвердження факту надсилання такої постанови божнику та дотримання державним виконавцем вимог частини першої статті 28 Закону №1404-VІІІ. Так, в постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №816/463/15-а зазначено, що з аналізу норм статті 27 Закону №606-XIV вбачається, що до початку примусового виконання рішення державний виконавець повинен пересвідчитися чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження. У разі відсутності підтвердження факту отримання боржником копії цієї постанови державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії, що спрямовані на примусове виконання рішення. Державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а й пересвідчитись в отриманні боржником цього документа (згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №554/13475/15-ц (провадження №61-25124св18). Так і доказів що скаржник однозначно знав про наявність в нього заборгованості по аліментним платежам до того, як його представник звернувся до державного виконавця з цього приводу, суду не надано. Крім того, тільки після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 24.01.2023 р. скаржник дізнатися про існування постанов, прийнятих державним виконавцем. Як вбачається з матеріалів справи, боржнику не повідомлялось про розрахунок заборгованості від 01.08.2021року та на його адресу цей розрахунок не направлявся, а тому відповідно і не отримувався боржником, що суперечить ч.ч.3, 4 ст.71 Закону № 1404-VІІІ відповідно до яких виконавець зобов`язання повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику. А боржник, у випадку незгоди с таким розрахунком, вправі оскаржити його у судовому порядку відповідно ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, виконавець не мав права приймати постанови за частиною 9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» без направлення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів боржнику та надання строку на його оскарження в суді. Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі зазначеного, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню. Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК Украни, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Донченко Є.М. щодо складання розрахунку заборгованості від 01.08.2021 року неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в провадженні якого перебуває ВП № 60646806 скласти повторний розрахунок заборгованості по аліментам (здійснити перерахунок) з урахуванням квитанцій про сплату аліментів, які надані боржником.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Донченко Є.М. щодо не направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60646806.

Визнати неправомірною та скасувати постанову від 02.09.2021р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; постанову від 02.09.2021 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанову від 02.09.2021 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; постанову від 02.09.2021 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; постанову від 02.09.2021 р. про накладення арешту на майно боржника; постанову від 02.09.2021 р. про арешт коштів боржника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалу можна оскаржити до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Білоусова