ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 610/3401/21 Номер провадження 22-ц/814/934/23Головуючий у 1-й інстанції Тімонова В.М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 22 грудня 2021 року, в складі судді Тімонова В.М., дата виготовлення повного тексту рішення 29 грудня 2021 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи Балаклійський відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №2079, вчинений 29.11.2018 приватним нотаріусом Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 за кредитними зобов`язаннями на підставі договору іпотеки.

Вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем Балаклійського ВДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі №2079 вчиненого приватним нотаріусом Бондар І.М.

Вважає, що на час вчинення виконавчого напису у нотаріуса не було достатнього обсягу необхідних документів, які б свідчили про безспірність заборгованості та можливості звернення стягнення на іпотечне нерухоме майно, яке було здійснено за межами трирічного строку позовної давності.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 22 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване дотриманням нотаріусом норм законодавства при вчиненні виконавчого напису, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Вказує, що судом невірно оцінені докази по справі та безпідставна не звернуто увагу на спірність наданого банком нотаріусу розміру кредитної заборгованості, нарахованої за межами строку дії договору та яка відрізняється від заборгованості, визначеної судовим рішенням.

Вважає, що у нотаріуса були відсутні документи які-б свідчили про безспірність заборгованості, в тому числі і визнання боржником вимог кредитора та отримання відповідного повідомлення від банку.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис ННР 540266, зареєстрований у реєстрі за № 2079, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» нерухомого майна - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано стягнути 13057,14 дол. США, що за курсом НБУ на 16.10.2018 становить 364661,97 грн, з яких: заборгованість за кредитом 4172,03 дол. США, заборгованість за відсотками 1129,91 дол. США, комісія 1156,23 дол. США, пеня 6016,28 дол. США, штраф (фіксована частина) 8,95 дол. США, штраф 573,72 дол. США, що з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису (3500 грн) складає 368161,97 грн.

Також у виконавчому написі зазначено, що строк, за який проводиться стягнення становить 10 років 9 місяців 28 днів, а саме з 18.12.2007 року по 16.10.2018 року.

Визначена кредитором заборгованість на час здійснення виконавчого напису була ним обрахована на підставі кредитного договору № HAT0GA00000027 від 18.12.2007, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 .

Виконання вказаного договору було забезпечено договором іпотеки № HAT0GA00000027, посвідченого 18.12.2007 приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. за реєстровим № 3744, а яким майновий поручитель ОСОБА_1 передала в іпотеку АТ КБ «Приватбанк» житловий будинок з надвірними будівлями на підставі договору іпотеки № HAT0GA00000027 посвідченого 18.12.2007 приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. за реєстровим № 3744, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», з вартістю предмета іпотеки 1122714,53 грн.

На підставі виконавчого напису старшим державним виконавцем Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Волковою М.О. постановою від 22.09.2021 відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису № 2079, виданого 29.11.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позивач не довела належними, достатніми та допустимими доказами заявлені нею позовні вимоги, а нотаріус при вчиненні виконавчого напису дотримався відповідних норм закону, у зв`язку з чим правових підстав для визнання вчиненого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - не має.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, є підставою нотаріального акту в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 ЗУ «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем.

Згідно ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком.

Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), та відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 18.12.2007 між ОСОБА_2 і ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір № НАТ0GA00000027. Згідно до п. 7.1 вказаного договору, позивач зобов`язується надати відповідачу кредитні гроші шляхом видачі готівки через касу на строк з 18.12.2007 по 15.12.2017 включно, у вигляді не поновлювана лінія (Кредит) у розмірі 17520,99 дол. США зі сплатою відсотків та винагород.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 18.12.2007 між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ "ПриваттБанк", та ОСОБА_1 , майновим поручителем ОСОБА_2 , укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки № НАТ0GA00000027. Згідно до п. 35.5 цього договору, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки (житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 складає 112714,53 грн.

Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.11.2015 року, позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено та стягнуто на користь банку з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №НАТ0GА00000027 від 18.12.2007 року у розмірі 7211,29 дол. США, що за курсом 21,61 грн. НБУ складає 155836,04 грн.

Таким чином, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом і пені, банк відповідно до статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання.

Зазначене свідчить, що після постановлення судового рішення, яке встановило існуючий на час вирішення спору розмір заборгованості та стягнув її з боржника, фактично вичерпався механізм захисту прав кредитора в межах діючого кредитного договору, відтак подальше нарахування банком відсотків, штрафів та інших платежів за умовами такого договору - є безпідставним, оскільки захист його інтересів в подальшому здійснюється шляхом застосування положень ст. 625 Ц ЦК України.

Перевіряючи доводи позивача щодо не безспірності визначеної банком заборгованості на час пред`явлення вимоги про видачу виконавчого напису, її розміру, складових та періоду утворення, колегіям суддів вважає за необхідне звернути уваги на наступне.

Так, у виконавчому написі нотаріуса сума коштів, за рахунок яких запропоновано задовольнити вимоги банку, тобто розмір заборгованості, нарахований за межами визначеного сторонами строку дії кредитного договору, тобто станом не на час постановлення судового рішення в 2015 р. чи на момент пред`явлення банком вимоги про дострокове погашення заборонності, а за подальший період - 2016, 2017 та за 2018 роки, що вже само по собі не може свідчити про безспірність вказаної банком заборгованості.

Згідно усталеної судової практики та відповідно до висловлених Верховним Судом правових позицій - після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В даному випадку, кредитором пред`явлено вимогу про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості, в яку включені проценти та інші нарахування, нараховані за межами дії договору, що виключає твердження про безспірність розміру такої заборгованості.

Таким чином, зазначаючи в рішенні, що для вчинення виконавчого напису необхідні одночасно дві умови - підтверджена бізспірність заборгованості та трирічний строк з дня виникнення права вимоги, суд не звернув увагу, що сума заборгованості стягнута за судовим рішенням та сума визначена в виконавчому написі різняться майже в 2 рази.

Окрім того, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Разом з тим, сума пені - 6016,28 дол. США, яка зазначена у виконавчому написі, обрахована за період понад 10 років.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється в разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені.

В даному випадку, звернувшись у 2015 році з позовом про стягнення з позичальника всієї заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов`язання, тому нарахування процентів після відповідної дати є безпідставним, однак згідно з наданим банком нотаріусу розрахунком проценти нараховувалися після ухвалення заочного рішення 16.11.2015, аж до жовтня 2018 року і нотаріус запропонував звернути стягнення в рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами в більшому розмірі.

Крім того, заперечуючи правомірність виконавчого напису, позивач наполягає на тому, що останній був здійснений поза межами визначеного Законом трирічного строку з дня, коли у банку виникло право на примусове стягнення боргу.

Так, згідно до п. 3.4. Розділу 2, Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Це право виникає у стягувача з моменту неналежного виконання зобов`язання боржником у визначений договором строк.

З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» звернувся до нотаріуса 29.11.2018, тоді як до суду першої інстанції з позовом про дострокове стягнення з позичальника всієї суми кредитної заборгованості банк звернувся в жовтні 2015 р., а судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором було ухвалене 16.11. 2015 р.

За вказаних обставин, твердження позивача щодо не дотримання нотаріусом визначених законом строків для видачі виконавчого напису також заслуговує на увагу та підлягають перевірці при вирішенні спору.

Аналізуючи встановлені по справі обставини та характер спірних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування судового рішення як постановленого при неповному з`ясуванні всіх фактичних обставин та ухвалення нового рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Судовий збір сплачений ОСОБА_1 , як при подачі позову так і апеляційної скарги, зважаючи на задоволення позову та у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з АТ КБ «Приватбанк» в сумі 2270 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 22 грудня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №2079, вчинений 29.11.2018 приватним нотаріусом Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 за кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «Приватбанк» згідно кредитного договору №НАТ0GA00000027 від 18.12.2007, на підставі договору іпотеки №НАТ0GA00000027 від 18.12.2007, за яким зазначене нерухоме майно передано в іпотеку АТ КБ «Приватбанк».

Cтягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений при подачі позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2270 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 липня 2023 року.

Судді : Обідіна О.І. Дряниця Ю.В. Пилипчук Л.І.