КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/6779/21 Головуючий у 1 інстанції: Чередніченко Н.П.
Провадження № 22-ц/824/8956/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Доценка Володимира Олександровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Зазначила, що перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , в період якого мають двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після припинення відносин діти залишились проживати із нею. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року у справі № 752/16811/15-ц, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.04.2016 року, з ОСОБА_2 на її користь стягнуті аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 20000,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи із 09.10.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання зазначеного рішення 01.12.2016 року суд видав виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). ОСОБА_2 свідомо та умисно ухиляється від належного виконання рішення суду та сплати аліментів на утримання дітей, у зв`язку з чим станом на 30.10.2020 року має заборгованість зі сплати аліментів за період із лютого 2017 р. по жовтень 2020 р. в сумі 895365,46 грн. ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 09.02.2017 р. по 31.10.2020 р. в розмірі 895365,46 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, дійшов помилкового висновку про недоведеність ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів на утримання дітей.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року у справі № 752/16811/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.04.2016 року, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 20000,00 грн., щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи із 09.10.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

На виконання вказаного рішення суду 01.12.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист, який в жовтні 2017 року пред`явлений ОСОБА_1 до виконання до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми.

Постановою державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми від 06.10.2017 року було відкрито виконавче провадження № 54856144 з примусового виконання виконавчого листа № 752/16811/15-ц, виданого 01.12.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва.

На даний час виконавче провадження з примусового виконання виданий Голосіївським районним судом м.Києва виконавчий лист №752/16811/15-ц перебуває на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Відповідно до складеного 02.11.2020 року головним державним виконавцем Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за період із 09.10.2015 р. по 30.10.2020 р. нарахована заборгованість ОСОБА_2 по аліментах на суму 1214838,71 грн., стягнуто 319473,25 грн. Сукупний розмір заборгованості по аліментам станом на 30.10.2020 р. становить 895 365,46 грн.

Суд першої інстанції дійшов відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів, вважаючи недоведеним факт вчинення відповідачем умисних дій, які направлені на перешкоджання належному виконанню рішення суду. Суд врахував, що державним виконавцем вживались заходи щодо належного виконання рішення суду, в т.ч. було реалізовано належне ОСОБА_2 майно в рахунок погашення заборгованості. За вказаний період державним виконавцем були стягнуті аліменти із доходів відповідача, але не в повному обсязі. За відповідачем дійсно обліковується заборгованість.

Колегія суддів не може погодитися висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі виникнення заборгованості для платника аліментів настає відповідальність у вигляді , передбачена частиною першою статті 196 СК України.

Відповідно до змісту вказаної норми, висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, пеня за прострочення сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати.

При цьому ст.196 СК України не ставить стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в залежність від відкриття виконавчого провадження та від вчинення виконавцем дій в рамках примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Як було зазначено, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року у справі № 752/16811/15-ц було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 20000,00 грн., щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи із 09.10.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Заперечуючи проти позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів виконання свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дітей у визначеному судом розмірі.

Згідно розрахунку головного державного виконавця Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за період із 09.10.2015 р. по 30.10.2020 р. нараховано аліментів на суму 1214838,71 грн., стягнуто 319473,25 грн., сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментам станом на 30.10.2020 р. становить 895 365,46 грн. (а.с. 33-36 т. 1).

22 лютого 2023 року ОСОБА_1 надала суду актуальний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 31 січня 2023 року, відповідно до якого за період з 09 жовтня 2015 року і по 30 січня 2023 року нараховані аліменти в сумі 1 754 838,71 грн., стягнуто виконавцем - 392 928,54 грн., сукупний розмір заборгованості по аліментам становить - 1 361 910,17 грн. (а. с. 155 т. 3).

З наданого розрахунку вбачається, що ОСОБА_2 не вносить платежі на сплату аліментів на утримання спільних з позивачкою дітей з червня 2017 року. Доказів на спростування правильності розрахунку заборгованості ОСОБА_2 не надав.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що не чинить жодних перешкод виконанні судового рішення щодо стягнення із нього аліментів, не оскаржував дії державного виконавця та не затягував хід виконавчого провадження, не приховує своїх доходів, не перешкоджав реалізації належного йому майна в процесі виконання судового рішення. Державним виконавцем регулярно отримувались кошти від його роботодавців. За період нарахованої пені він був офіційно працевлаштований, а державним виконавцем відповідно до вимог закону було звернуто стягнення на заробітну пату.

Разом з тим посилання ОСОБА_2 на офіційне працевлаштування не виключає стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів у зв`язку з неналежним виконанням обов`язку за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що його матеріальний стан змінився. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2017 року у справі № 752/7198/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.11.2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів було відмовлено.

Більше ОСОБА_2 із позовом про зменшення розміру аліментів, установленого на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року, не звертався. Відтак, відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в у визначеному судом розмірі - 20 000,00 грн. щомісячно.

ОСОБА_2 не довів наявності об`єктивних та непереборних обставин, які б виключали його вину у простроченні сплати аліментів на утримання дітей.

В свою чергу позивачка ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 був власником часток у статутному капіталі товариств та нерухомого майна, які він відчужив на користь третіх осіб та на користь нинішньої дружини ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Безпідставно послався на те, що постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.12.2018 року у справі № 591/6910/18, було закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП. Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.04.2019 року у справі № 591/375/19, було закрито провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, у зв`язку з закінченням термінів притягнення особи до адміністративної відповідальності. Закриття судом провадження в справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, не виключає можливості стягнення із нього пені за прострочення від сплати аліментів.

Враховуючи викладене, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 в дохід держави 8953,65 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Доценка Володимира Олександровича , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 09.02.2017 р. по 31.10.2020 р. в розмірі 895 365,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 8953,65 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівська Г.В.

Матвієнко Ю.О.