ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5168/23 Справа № 211/4775/22 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - МірутиО.А.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини (суддя Сарат Н.О.), ухваленого в приміщенні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 08 лютого 2023 року-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

В обґрунтування позову зазначила, що що від шлюбу з відповідачем вони мають доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина перебуває на та утриманні матері, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на її утримання.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь та на її утримання аліменти до досягнення донькою трьох років, в розмірі частини його заробітку та на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку ( доходу), щомісячно, до досягнення повноліття.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання малолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, щомісячно, на користь матері ОСОБА_1 , починаючи стягнення з 02 грудня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти на користь та на утримання ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, починаючи стягнення з 02 грудня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 , до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1984 гривні 80 коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, відповідач ОСОБА_2 посилається на неповним встановленням обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 1/6 частину від всіх видів його заробітку (доходу), на користь та на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/12 частини від всіх видів його заробітку (доходу).

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги , що відповідач має обов`язок зі сплати аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, на утриманні відповідача знаходяться непрацездатні батьки, при цьому, батько відповідача ОСОБА_2 , має тяжку хворобу (онкологія), яка потребує тривалого лікування.

Скаржник звертає увагу, що з початком збройної агресії РФ відповідач був мобілізований на військову службу з 26.02.2022 року та усвідомлюючи свою відповідальність подарував дружині ОСОБА_1 житловий будинок з господарчими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідач має певні проблеми зі здоров`ям (цевікоторакоалгія з помірно вираженим больовим синдромом, остеохондроз шийного та грудного відділу хребта, з протрузіями дисків), які потребують Д-нагляду у терапевта, невропатолога, реабілітаційного лікування.

Вважає визначений судом розмір аліментів значно завищеним.

З урахуванням усіх виконавчих проваджень, із заробітної плати відповідача відраховується 83 %, що є порушенням норм ЗУ «Виконавче провадження».

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням(викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно п.1ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Зважаючи на те, що предметом позову є стягнення аліментів, розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

У зв`язку з чим клопотання ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 7 ( зворотна сторона) копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір`ю ( а.с. 8).

Відповідно до судового наказу виданого Догвинцівським районним судом м. Кривого Рогу від 29 січня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 12 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки № 238 від 03.03.2022 року виданої В/Ч НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 з 26 лютого 2022 року по теперішній час.

Відповідно до виписок із медичної картки ОСОБА_2 має захворювання: цевікоторакоалгія з помірно вираженим больовим синдромом, остеохондроз шийного та грудного відділу хребта, з протрузіями дисків.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини. Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), на утримання малолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та аліменти на користь та на утримання ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, починаючи стягнення з 02 грудня 2022 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12,13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Тлумачення наведених норм СК України, зокрема, положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Аналогічна ситуація відображена і в положеннях ЦК України, який також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Таким чином, законодавець гарантував можливість захисту прав та фактичного задоволення інтересів найменш захищених категорій осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Разом з тим, з урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий (розширювальне тлумачення норм права).

Водночас положення статті 81 СК України та частини третьої статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим.

При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року по справі №760/4569/18-ц (провадження №61-45100сво18).

Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи судовим наказом виданим Догвинцівським районним судом м. Кривого Рогу від 29 січня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 12 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Покровського відділу ДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Журавлем О.О. від 28.02.2019 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання судового наказу № 2-н/211/6/19 виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 30.01.2019 року про стягнення аліментів у розмірі частини на користь ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки №96 від 10.02.2022 року виданої Покровським відділом ДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, борг зі сплати аліментів на користь ОСОБА_5 станом на 01.02.2022 рік відсутній.

Згідно довідки № 238 від 03.03.2022 року виданої В/Ч НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Центрального ОТО Національної гвардії України з 26 лютого 2022 року по теперішній час.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

Отже, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у розмірі по 1/3 частини частини від всіх видів його заробітку (доходу), суд першої інстанції не врахував у ОСОБА_2 наявність аліментних зобов`язань, щодо утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини з усіх видів його заробітку(доходу) та дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 1/3 частину від всіх видів його заробітку (доходу).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру стягнутих з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 ,, аліментів на утримання малолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини до 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку .

Щодо аліментів на утримання дружини, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік, наразі повинні матеріально підтримувати один одного до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідодо ч.1,2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до статті 80 СК України у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку ( доходу ) другого з подружжя і ( або ) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дру-жина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі прожи-вання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19 ).

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини.

Як встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом з матір`ю, позивач офіційно не працевлаштована, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.

Для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживають діти, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини, що спростовує доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною ОСОБА_2 трирічного віку.

Однак, колегія суддів не може погодитись з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів стягнутих на користь та на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно.

Відповідно до ч.2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків, за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (ч.3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження».

Судовим наказом Догвинцівським районним судом м. Кривого Рогу від 29 січня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 12 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягуючи з відповідача ОСОБА_2 на утримання дружини ОСОБА_1 , аліменти в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, судом першої інстанції не взято до уваги, що загальний розмір аліментних зобов`язань буде перевищувати 50% відрахувань, які мають бути виплачені працівнику.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, зміні рішення суду в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання непрацездатної дружини, зменшившии цей розмір з 1/4 до 1/12 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.

В іншій частині рішення суду відповідає вимога закону, а тому не підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру - зміні.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору.

Таким чином, ОСОБА_2 має бути компенсовано за рахунок держави судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції в сумі 2977,20 гривень у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,19,367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скарги ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року змінити в частині визначеного розміру стягнутих з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , аліментів на утримання малолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, зменшившии цей розмір з 1/3 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року змінити в частині визначеного розміру стягнутих з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь та на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років зменшившии цей розмір з 1/4 до 1/12 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2977,20 гривень в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: