Справа № 359/4894/22
Провадження №2/359/2161//22
26.04.2023р. м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Чирки С.С.,
при секретарі Дьяченку В.В.
прокурора Гайфуліної Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Бориспільської окружної прокуратури, діючої в інтересах держави в особі Золочівської сільської ради до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - громадська організація садівницьке товариство «Економіст» про усунення перешкод, скасування рішення та витребування майна
Свої вимоги обґрунтовував тим, що наказом Головного управління Держземагентства у Київській області №10-1509/15-15-сг від 26.02.2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, та надано йому у власність цю земельну ділянку із земель державної власності на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області.
Наказ ГУ Держземагентства у Київській області №10-1509/15-15-сг від 26.02.2015 року виданий з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки спірна земельна ділянка накладається на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу озера Острівки (Млинне), що знаходиться в заплавній частині річки Дніпро. Отже, передана відповідачу земельна ділянка відноситься до водних об`єктів загальнодержавного значення та належить до категорії земель водного фонду, які не можуть бути передані у приватну власність громадян.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження .
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2023 року було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.
Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на задоволенні позову.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник СТ«Економіст» в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши прокурора, дослідивши письмові докази, приєднані до матеріалів цивільної справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п.д) ч.4 ст.84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать,зокрема землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п.«б» ч.1ст.58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.
Згідно з ч.2ст.88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.89 ВК України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.
Згідно з ч.13 ст.88 ВК України громадянам забезпечується безперешкодний та безоплатний доступ до узбережжя морів, морських заток, лиманів та островів у внутрішніх морських водах у межах пляжної зони, до берегів річок, водойм та островів для загального водокористування, крім земель охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон та зон особливого режиму використання земель, а також земельних ділянок, на яких розташовані: гідротехнічні, гідрометричні споруди; об`єкти підвищеної небезпеки; пансіонати, об`єкти реабілітації, спорту, санаторії та інші лікувально-оздоровчі заклади, дитячі оздоровчі табори, що мають відповідні передбачені законом документи на споруди та на провадження відповідної діяльності; об`єкти природно-заповідного фонду; об`єкти культурної спадщини.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної постанові від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13, заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам Земельного кодексу України(перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у ст.59 цього Кодексу.
За змістом правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №469/1393/16-ц, Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі №6-16цс14 та від 24 грудня 2014 року у справі №6-206цс14, існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене законом (ст.88 ВК України), а тому відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність останньої, оскільки її розміри встановлені законом.
Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №469/1393/16-ц зазначено, що системний аналіз норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки, за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги, необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст.88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №486 від 08.05.1996 року. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у ст.59 ЗК України, суперечить нормам ст.ст.83,84 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З інформації, наданої Басейновим управлінням водних ресурсів середнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України №01-12/732 від 15.08.2019 року вбачається, що озеро «Острівки» (Млинне) знаходиться в заплавній частині р. Дніпро, озеро відноситься до водних об`єктів загальнодержавного значення відповідно ст.5 Водного кодексу України прибережна захисна смуга повинна складати 100 метрів відповідно до ст.88 Водного кодексу України .
Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про набуття земельної ділянки у власність ОСОБА_1 з порушенням положень ст.84ЗК України ст.88 ВК України.
З цієї підстави, суд вважає за необхідне скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №22069854 від 15.06.2015 року.
Відповідачем не спростовано, що спірна земельна ділянка не належала до земель водного фонду. Тобто, фактично відбулась незаконна зміна цільового призначення землі та її безоплатна приватизація громадянином, що призвело до одержання вказаної земельної ділянки у власність і автоматичного її вибуття з числа земель державної власності.
З урахуванням цього, суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою є неефективним способом захисту позивача, оскільки судом задоволено вимоги про скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки.
За ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.
З врахуванням обставин справи, а саме скасування рішення державного реєстратора та положень ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку припиняється, а тому позовні вимоги в частині припинення права власності останнього задоволенню не підлягають.
Судовий збір вирішити на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.5,10-13,77-81,141,258, 259, 263-265,268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Бориспільської окружної прокуратури, діючої в інтересах держави в особі Золочівської сільської ради до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - громадська організація садівницьке товариство «Економіст» про усунення перешкод, скасування рішення та витребування майна задовольнити частково.
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №22069854 від 15.06.2015 року.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасники справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 08 травня 2023 року.
Суддя Чирка С.С.