1Справа № 335/657/23 2/335/818/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Безштанківської К.О., представник позивача - Салтана В.Ю. , відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Сугирі В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району звернувся до Орджонікідзевського районного суду з позовом в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначивши про те, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах.

Так, дитина проживала разом із батьком ОСОБА_2 та рідним братом по матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого ОСОБА_2 вважає своїм біологічним сином, за адресою: АДРЕСА_1 . Мати дітей ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19.07.2022 позбавлена батьківських прав по відношенню до синів.

05.12.2022 у зв`язку із перебуванням ОСОБА_2 у лікарні, малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я України про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, тимчасово влаштовані до КНП «Міська дитяча лікарня №1», де перебувають дотепер.

На прийомі у відділі по Вознесенівському району служби (управління ) у справах дітей Запорізької міської ради з ОСОБА_2 проведено бесіду, він ознайомлений із відповідальністю за ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина.

Згідно пояснень ОСОБА_2 наданих 04.12.2022 року йому стало погано та була викликана швидка допомога і він був госпіталізований до КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги».

Згідно з довідкою вказаного медичного закладу ОСОБА_2 перебував на лікуванні з 04.12.2022 по 05.12.2022 з приводу гострого отруєння невідомою речовиною.

Згідно листа КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» від 08.12.2022 №6/070-див. ОСОБА_2 з 2000 року неодноразово був оглянутий лікарем-наркологом, в останнє 06.12.2022. Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. На даний час під клінічним наглядом на замісній терапії.

Згідно з поданням Запорізької загальноосвітньої школи №20 від 12.12.2022 №01-27/213 малолітній ОСОБА_3 має складнощі у невиконанні уроків з англійської мови, незавжди в повному обсязі виконував домашні завдання, з вересня 2022 року ОСОБА_6 пропустив 18 навчальних днів, на кожний пропуск батько надавав усні пояснення з приводу поважності причини пропуск занять. За ініціативи класного керівника батько учня іде на контакт, спілкується телефон. Проте навчання дитини залишається несистематичним.

Згідно з оцінкою потреб родини, складеної Запорізьким міським центром соціальних служб від 15.12.2022 в родині ОСОБА_2 наявні складні життєві обставини, оскільки батько дитини має стаж вживання наркотичних речовин більше 20 років. На даний час перебуває на замісній метадоновій терапії.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 22.12.2022 у присутності ОСОБА_2 розглядалась його заява про надання згоди на повернення в його родину малолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За підсумками засідання, враховуючи наявні документи по справі, наркотичну залежність ОСОБА_2 , яка не подолана та може створити загрозу життю дітей, комісія дійшла висновку про недоцільність повернення в його родину малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його сина ОСОБА_3 , передбачених п.4 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України.

З урахуванням зазначеного Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_2 на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над ОСОБА_3 , аліменти на його утримання у розмірі всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 25 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання; учасникам справи надано строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 27 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сугирі Василя Савовича про виклик та допит у судовому засіданні свідків, а також виклик малолітнього ОСОБА_3 для з`ясування його думки у даній справі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов з мотивів вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Сугиря В.С. в судовому засіданні позов не визнали, просили в відмовити в позові та заперечили обставини невиконання відповідачем батьківських обов`язків. Зазначивши, що ОСОБА_2 любить свого сина, піклується про нього, забезпечує усім необхідним, цікавиться його життям, дитина ніколи не залишалася без нагляду. Відповідач працює та намагається забезпечити дитині належні умови життя. Обставини при яких дитину було поміщено до лікарні, а після до цього до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1, пов`язані із тим, що відповідач був доставлений до лікарні. Разом із цим, вважає, що потреби у відібрані дитини не було, оскільки він залишився із сусідкою, яка завжди допомагала йому та у разі необхідності дивилися за дітьми. Заперечуючи щодо позовних вимог відповідач зазначив, що дійсно має наркотичну залежність проте перебуває на замісній терапії з 2016 року, правил якої дотримується, а тому не вважає, що його залежність є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах згідно наказу Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 18.06.2021 №597.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого повторно Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 13.10.2020 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Мати малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , засуджена 27.01.2021 вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі та з 16.07.2021 по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія» (№65), що підтверджується довідкою ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» від 20.01.2022 №15/06/14.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19 липня 2022 року у справі 334/349/22 ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали з відповідачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

05 грудня 2022 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 потрапив до лікарні, малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку були доставлені та тимчасово влаштовані до КНП «Дитяча лікарня №1» як такі, що позбавлені батьківського піклування.

Згідно довідки КНП «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у відділенні кардіології з 04 грудня 2022 року по 05 грудня 2022 року з приводу гострого отруєння невідомою речовиною.

Згідно подання Запорізької загальноосвітньої школи №20 від 12.12.2022 №01-27/213, малолітній ОСОБА_3 має складнощі у виконанні уроків з англійської мови, виконані завдання не прикріплював у Classroom, проте надсилав поодинокі роботи вчителю на особистий номер у Viber. За час навчання з вересня 2022 року ОСОБА_6 пропустив 18 навчальних днів, на кожний пропуск батько надавав усні пояснення телефоном: хвороба, за сімейними обставинами, відсутність світла, тощо. Батько учня іде на контакт спілкується телефоном, але лише за ініціативою класного керівника. Навчання дитини залишається несистематичним, попри те, що батько запевняв, що він зверне увагу на питання навчання сина.

Згідно з оцінкою потреб родини, складеної Запорізьким міським центром соціальних служб 15.12.2022, в родині ОСОБА_2 наявні складні життєві обставини, батько дитини повідомив, що він має стаж вживання наркотичних речовин більше 20 років, на даний час перебуває на замісній метадоновій терапії.

У висновку районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради від 19.01.2023 № 01-10/2076 про доцільність позбавлення батьківських прав зазначено, що за підсумками засідання, враховуючи наявні документи по справі, наркотичну залежність ОСОБА_2 , яка не подолана та може створити загрозу життю та здоров`ю дітей, комісія дійшла висновку про недоцільність повернення в його родину малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його сина ОСОБА_3 , передбачених п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України.

У судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей №1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Так, звертаючись до суду з вказаним позовом Органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 насамперед обґрунтована наявністю у відповідача наркотичної залежності.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є учасником замісної терапії особами з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів препаратом Метадону гідрохлорид в умовах кабінету ЗПТ КНП «ОКЗ НПД» ЗОР з червня 2021 року, що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 25.04.2023 №1.

Відповідно до Довідки Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 17.05.2023 №1 ОСОБА_7 продовжує перебувати на замісній підтримувальній терапії, в момент огляду ознак вживання інших наркотичних засобів шляхом внутрішньовенних ін`єкцій не виявленою.

Згідно довідки ТОВ «ЕНЕРГОКОНСАЛТІНГ» від 07 березня 2023 року № 07/03-23/7 відповідач ОСОБА_2 працює на посаді слюсаря з ремонту та обслуговування систем вентиляції та кондиціювання.

За місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно, із сусідами підтримує добрі відносини, веде нормальний спосіб життя, працює, зі слів сусідів свої батьківські обов`язки виконує сумлінно, діти завжди мають охайний вигляд, доглянуті, нагодовані, радості та щасливі.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона проживає із відповідачем ОСОБА_2 по сусідству, їх квартири розташовані навпроти. Зазначила, що ОСОБА_2 дуже любить своїх дітей, а вони люблять батька. Відповідач завжди піклувався про них та робив усе щоб забезпечити їх усім необхідним. Діти виглядали охайними, доглянутими, виховані, привітаються. В квартирі також відповідач підтримував порядок. Оскільки ОСОБА_2 самостійно виховує дітей, то коли він уходив на роботу просив її або іншу сусідку доглянути за дітьми, відтак діти завжди були під наглядом і ніколи не залишались самі. Відповідача у стані алкогольного чи іншого сп`яніння вона ніколи не бачила. Зазначила, що коли ОСОБА_2 стало погано і вони із сусідками викликали швидку, яка забрала його до лікарні, діти залишилися під наглядом ОСОБА_9 , яка була з ними постійно. Після того як ОСОБА_2 забрали до лікарні прийшли працівники поліції щоб забрати дітей. Коли дітей забирали вони дуже плакали.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що проживає із відповідачем сусідству та підтримує з ним дружні відносини, у разі необхідності доглядала за дітьми. Спілкуючись із відповідачем ніколи не помічала того, щоб він був в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Діти виглядали охайно, нагодовані, одягнені. Зазначила, що потреби у відібранні дітей від батька не було, оскільки він про них добре піклується, а поки він був у лікарні діти не залишались самі, вона за ними доглядала, ночувала з ними. Але не зважаючи на це прийшли працівники поліції та забрали дітей.

Допитані у судовому засіданні свідки надали беззаперечну позитивну характеристику відповідачу ОСОБА_2 .

Також, до суду було подано клопотання від сусідів ОСОБА_2 у якому останні просять суд повернути йому дітей та не позбавляти його батьківських прав, оскільки він добропорядно виконує свої батьківські обов`язки та виховує дітей у добрих соціальних умовах.

У відповідності до ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

У судовому засіданні була заслухана думка дитини ОСОБА_3 , який пояснив, що має добрі відносини із батьком та любить його. До того, як його з братом забрали до лікарні, а згодом до центру, вони проживали разом з мамою, яка поїхала на заробітки, та батьком, який про них постійно піклувався, купував їм необхідні речі, готовить їжу, проводив з ними вільний час, гуляв. Коли батько потрапив до лікарні вони залишилися з сусідкою, з якою часто залишалися, коли батько був на роботі. У них з братом добрі стосунки з сусідкою. Разом з цим, наступного дня, після того, як батько потрапив до лікарні прийшли працівник поліції і забрали їх разом з братом. Сказали що так треба. Зараз батько продовжує про них піклуватися, купує та відсилає їм необхідні речі, солодощі, фрукти. Батько часто йому телефонує і вони спілкуються телефоном, батько цікавиться його справами. На неодноразові запитання де і з ким він бажає проживати, однозначно та беззаперечно зазначив про те, що хотів би повернутися додому та надалі проживати з батьком.

Згідно листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.05.2023 №069012/175 ОСОБА_2 активно цікавиться станом дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_10 має постійну комунікацію з цього приводу з вихователями та адміністрацією Центру, кожного дня телефонує дитині особисто телефоном, також виявляв по відношенню до дитини батьківську любов та турботу. Постійно присилає дитині посилки з урахуванням бажань та потреб, поповнює мобільний рахунок. ОСОБА_11 має велику емоційну прив`язаність до батька ОСОБА_2 та потребує сімейної форми виховання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, чи своїми діями, бездіяльністю створює реальну небезпеку для життя та здоров`я малолітнього ОСОБА_3 , оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батька до дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному и міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

На думку суду, висновок районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не містить достатнього обґрунтування підтвердженого доказами щодо доведеності ризиків життю та здоров`ю малолітнього ОСОБА_3 через наркотичну залежність ОСОБА_2 , яка не подолана, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено перебування відповідача на замісній терапії, а від так його прагнення подолати наркотичну залежність.

Оцінюючи докази у їх сукупності та враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для відповідача як батька дітей (ст. 166 СК України), суд вважає, що позбавлення його батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити його поведінку в кращу сторону неможливо.

Судом встановлено, що відповідач виконував свої обов`язки по вихованню малолітнього ОСОБА_3 , піклується про нього, виявляє до нього любов, турбується його долею, бажає його виховувати та утримувати, про що свідчать встановлені в судовому засіданні обставини. При розгляді даної справи судом не встановлено свідомого, грубого та тривалого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками чи обставин, які свідчать, що поведінка відповідача може створювати загрозу життю та здоров`ю дитини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у позові відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів -відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району (, адреса місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Сєдова, буд.5).

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 26 липня 2023 року.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко