Справа № 606/2445/14-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2023 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Іванченко А.М.
за участю секретаря судового засідання Порчик Р.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля подання приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами,
Приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. звернувся до суду із поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами.
Враховуючи те, що боржник у добровільному порядку не виконала судове рішення, на підставі якого видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, приватний виконавець просить визначити частку майна боржника ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини житлового будинку, яким вона спільно володіє та який було набуто під час зареєстрованого шлюбу.
Ухвалою суду від 24.07.2023 було прийнято до розгляду подання приватного виконавця та призначено справу до судового розгляду.
Учасники справи у судові засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку.
Згідно положень статті 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.
В силу вимог частини другої статті 247 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд подання у відсутності учасників справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали подання, судом встановлені наступні обставини.
24.11.2021 приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67649059 про стягнення на підставі вказаного виконавчого листа з відповідних сум, та скеровано копію постанови сторонам виконавчого провадження. Станом на день розгляду подання відомостей про сплату боргу суду не надано.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наданих на запити приватного виконавця відповідей Державної фіскальної служби, МВС України, щодо ОСОБА_1 інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО боржника відсутня, боржник не являється ФОП, за боржником не зареєстровані транспортні засоби, нерухоме майно відсутнє.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої 17.07.2023 №339354216 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належить 1/2 частка садибного (індивідуального) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про власності, виданого реєстраційною службою Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області за № 33074186 від 03.02.2015 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області за № 2774 .
Отже, судом встановлено, що зазначене майно придбане під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у шлюбі.
Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Положеннями статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Відповідно частини першої до статті 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.
Положеннями статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
За змістом статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що право власності на 1/2 частку садибного (індивідуального) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 набуте в шлюбі, а отже є спільним сумісним майном подружжя ( ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ).
Доказів того, що на вказану частку житлового будинку не розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя та вона належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_3 чи доказів того, що частка боржника становить менше 1/4, суду надано не було.
При прийнятті рішення щодо подання суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 по справі № 464/2227/17 зазначив, що задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно із іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з нього боргу. Визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.
Як встановлено судом, при примусовому виконанні судового рішення приватним виконавцем вчинені всі можливі виконавчі дії та в повній мірі вжито заходів щодо розшуку майна боржника.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, що є адекватним ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.
Визначаючи частку боржника ОСОБА_1 в спільному майні подружжя, слід виходити з рівності часток сторін, а тому її слід визначити як 1/4 частка житлового будинку, 1/2 часткою якого вона спільно володіє з колишнім чоловіком, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
З урахуванням зазначеного подання є обгрунтованим, а тому підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 260, 443 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Подання приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами - задовольнити.
Визначити частку майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 у майні, яким вона володіє спільно та яке було набуто під час зареєстрованого шлюбу з чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 у частці садибного (індивідуального) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме у розмірі частки.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М.Іванченко