КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 824/51/23
провадження № 22-ск/824/20/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Голуб С.А., за участю секретаря судового засідання Череп Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 січня 2022 року у справі № 199/2021 за позовом компанії FoodVille FZE (Об`єднанні Арабські Емірати) до товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» (Україна) про стягнення передплати за непоставлений товар, нарахованих відсотків та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна»(далі - ТОВ «Екобіотек-Україна») звернулося до Київського апеляційного суду, як до суду першої інстанції, із вказаною вище заявою, обгрутовуючи її тим, що 24 січня 2022 року Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України) у складі арбітра Ємельянової І.І. було ухвалено рішення у справі № 199/2021 про стягнення з ТОВ «Екобіотек-Україна» на користь компанії FoodVilleFZE 24 487, 35 доларів США передплати за непоставлений товар, 1 864,31 доларів США відсотків річних та 2 230 доларів США на відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору, а всього - 28 581,66 доларів США.

Заявник вказав, що зазначене рішення міжнародного комерційного арбітражу прийнято з порушенням частини третьої статті 14 Регламнету МКАС при ТПП України, оскільки позивач не надав разом із матеріалами позовної заяви документи, що підтверджують його правовий статус. Відтак, позовна заява FoodVille FZE подана без дотримання вимог Регламенту та її належного оформлення, що було підставою для її залишення руху, проте суд розглянув справу по суті та ухвалив оскаржуване рішення.

Стверджує, що арбітражна процедура не відповідала угоді сторін, а саме пункту 12.1 контракту № 275 від 27 липня 2020 року, згідно з яким покупець і продавець вживатимуть усіх заходів для дружнього вирішення будь-яких суперечок та розбіжностей, які можуть виникнути у зв`язку з виконанням цього контракту.

Арбітражний суд не звернув уваги на пункт 6 частини першої статті 14 Регламенту МКАС при ТПП України та не врахував, що відповідачем претензія позивача від 22 квітня 2021 року не була проігнорована, як про це зазначено у рішенні від 24 січня 2022 року, а навпаки, вжито заходів для повернення коштів у розмірі 24 487,35 доларів США і забезпечення досудового врегулювання спору, однак внаслідок недання FoodVille FZE документів/інформації, які запросив банк у ТОВ «Екобіотек-Україна» з метою виконання заходів фінансового моніторингу при банківському переказі валютних цінностей, фінансова операція з перерахування (повернення) коштів проведена не була.

Отже, зобов`язання відповідача було б виконано належним чином при наданні позивачем чітко визначених документів та інформації, запитуваних банком, проте він не вжив усіх заходів для дружнього вирішення спору та розбіжностей для можливості доарбітражного врегулювання спору, і при цьому навмисно заявивши вимогу щодо стягнення заборгованості за період, у який відповідач не міг без участі позивача виконати свої зобов`язання.

Враховуючи, що переговори щодо врегулювання спору не проводилися, позивачем не дотримано умов доарбітражного врегулювання спору і у МКАС при ТПП Українибула відсутня компетенція у конкретній справі, то зазначене було підставою для припинення арбітражу, адже арбітражна процедура не відповідала угоді сторін.

Крім того, оскільки позивач не виконав вимог щодо фінансового моніторингу та не надав запитувані банком документи/інформацію у строк до 18 червня 2021 року, відповідач не повинен нести відповідальність за прострочення зобов`язання, яке він не міг виконати без вчинення відповідних дій зі сторони позивача.Таким чином, позивачем безпідставно включено до розрахунку 10 % річних за період з 19 червня 2021 року по 25 серпня 2021 року, що становить 456,20 доларів США, а судом необгрунтовано стягнуто зазначену суму відсотків річних, яка безпосередньо пов`язана з виконанням позивачем зобов`язань щодо надання документів, які були витребувані банком у відповідача.

З огляду на наведене, ТОВ «Екобіотек-Україна» просило скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 січня 2022 року у справі № 199/2021.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2023 року поновлено ТОВ «Екобіотек-Україна» пропущений строк на подання заяви про скасування рішення МКАС при ТПП України від 24 січня 2022 року, відкрито провадження у справі та роз`яснено право учасників арбітражного розгляду подати заперечення (пояснення) на вказану заяву протягом десяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

У встановлений судом строк представник компанії FoodVille FZE - адвокат Дорофєєв О.О. надіслав заперечення на заяву про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, просив в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі, а рішення МКАС при ТПП України від 24 січня 2022 року у справі № 199/2021 залишити без змін.

В обґрунтування своїх заперечень послався на те, що всі наведені у заяві ТОВ «Екобіотек-Україна» доводи вже були предметом арбітражного розгляду у справі № 199/2021, що відображено в рішенні від 24 січня 2022 року, а також під час вирішення судами заяви про визнання і надання дозволу на виконання цього рішення МКАС при ТПП України у межах цивільної справи № 824/160/22, а тому, звернувшись із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, заявник фактично намагається нівелювати значення рішень арбітражного суду та суду загальної юрисдикції, поставивши на розгляд питання, що вже були предметом дослідження в судовому порядку.

Компанії FoodVille FZEурядом Емірату Шарджа (економічна зона Саїф, ОАЕ) було видано ліцензію на 2021-2022 календарні роки за № 18506 від 06 серпня 2021 року, копія якої з нотаріально завіреним перекладом мовою арбітражного розгляду (російська мова) була надана арбітражному суду під час подання позовної заяви. Відповідно до положень статей 25, 26 Закону України «Про міжнародне приватне право», а також згідно з нормами законодавства Об`єднаних Арабських Еміратів, дана ліцензія є офіційним документом, що підтверджує правовий статус позивача.

Зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» зобов`язання щодо надання документів та інформації поширюються на клієнтів суб`єктів первинного фінансового моніторингу, тобто на клієнтів відповідного обслуговуючого банку, проте позивач не був та не є клієнтом АТ «Ощадбанк», який вимагав відповідні документи саме у відповідача, а тому на позивача не можуть поширюватись будь-які зобов`язання щодо надання витребуваних документів банківській установі. При цьому, між сторонами відсутні угоди, які б покладали на позивача зобов`язання надавати інформацію, що носить характер комерційної таємниці, з метою її подальшого надання до банку, клієнтом якого є відповідач. Отже, зазначені обставини жодним чином не звільняють відповідача від виконання ним взятих на себе зобов`язань за контрактом і додатковою угодою № 2 щодо повернення коштів на корисгь позивача.

Спір між сторонами був вирішений МКАС при ТПП України як належним та компетентним судом у повній відповідності до умов укладеного контракту, Регламенту зазначеного суду і з урахуванням всіх обставин справи, а не вжиття позивачем або сторонами по справі певних заходів доарбітражного врегулювання спору, які, на думку відповідача, мали б бути вжиті, не може бути належною підставою для визначення відсутності компетенції у арбітражного суду щодо вирішення спору та недотримання процедури арбітражного розгляду. Зазначені відповідачем обставини не вважаються простроченням позивача як кредитора у розумінні норм статей 612, 613 ЦК України та не звільняють боржника від сплати відсотків річних, нарахування яких було передбачено умовами пункту 2 додаткової угоди № 2. Позивач не відмовлявся приймати належне виконання зобов`язання щодо повернення коштів відповідно до умов укладеного контракту та додаткової угоди № 2 до нього, а відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що неможливість повернення передплатиза непоставлений товар безпосередньо пов`язана із ненаданням запитуваних у нього банком документів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 червня 2023 року справу за заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник заявника - адвокат Прокопенко Я.Ю. підтримала заяву про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражута аргументи, викладені в ній, просила скасувати рішення рішення МКАС при ТПП України від 24 січня 2022 року у справі № 199/2021.

Представник FoodVille FZE - адвокат Кольвах В.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви з вищенаведених підстав, просив залишити рішення міжнародного комерційного арбітражу без змін.

Заслухавши пояснення представників учасників арбітражного розгляду, дослідивши матеріали справи та заявлені вимоги, а також заперечення проти них, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 січня 2022 року МКАС при ТПП України (Україна, 01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 33) у складі одноосібного арбітра Ємельянової І.І. розглянув справу № 199/2021 за позовом компанії FoodVille FZE (Об`єднанні Арабські Емірати) до ТОВ «Екобіотек-Україна» (Україна) про стягнення передплатиза непоставлений товар, нарахованих відсотків та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Правовою підставою для розгляду вказаної справи у МКАС при ТПП України було арбітражне застереження, що міститься в розділі 12 контракту № 275, укладеного 27 липня 2020 року між компанією FoodVille FZE (Об`єднані Арабські Емірати) та ТОВ «Екобіотек-Україна» (Україна).

За умовами контракту продавець продає, а покупець купує олію соняшникову рафіновану дезодоровану виморожену, марки «П» (товар), у кількості, асортименті та за умов поставки відповідно до специфікацій, які є невід`ємними частинами цього контракту (пункт 1.1).

Контракт містить наступні основні положення:

- валютою контракту, валютою платежу є долар США (пункт 2.1);

- загальна вартість контракту становить загальну суму всіх специфікацій, які є невід`ємною частиною цього контракту (пункт 2.2);

- ціна на товар, кількість місць та вага товару, а також умови та строки поставки та оплати товару встановлюються у специфікаціях (пункти 3.1,4.2, 6.1, 7.1);

- датою поставки товару вважається дата митного оформлення (пункт 10.1);

- контракт діє з дати його підписання до 31 грудня 2021 року (пункт 15.1 у редакції додаткової угоди № 2 від 03 листопада 2020 року).

Відповідно до специфікації № 1 від 27 липня 2020 року (додаток № 1 контракту) визначено, що:

- загальна вартість товару, що підлягає поставці, становить 24 487,35 доларів США;

- товар постачається на умовах FCA м. Херсон, вул. Ракетна, 110А згідно з правилами ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року (пункт 1.1);

- продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з поставки, коли він надає товар у розпорядження покупця, завантажений в контейнери, надані покупцем/перевізником покупця, після митного оформлення (експортної митної процедури для вивезення товару) (пункт 1.3);

- оплата товару провадиться на умовах передоплати у розмірі 100 % від загальної вартості товару протягом 1 календарного дня з дня виставлення інвойсу для оплати (пункт 2.1);

- термін поставки - до 30 вересня 2020 року (включно), але не раніше дня надходження на розрахунковий рахунок продавця оплати (пункт 3);

- у разі несплати покупцем вартості товару у встановлений термін, продавець має право переглянути ціну на товар або відмовитися від поставки товару у встановлений термін, про що повідомляє покупця у письмовій формі (пункт 3).

Відповідно до умов контракту та специфікації № 1 до нього компанією FoodVille FZE (покупець) 03 серпня 2020 року на умовах 100 % передоплати сплачено 24 487,35 доларів США за товар, який мав бути поставлений до 30 вересня 2020 року.

ТОВ «Екобіотек-Україна» (продавець) свої зобов`язання щодо поставки товару ні в строк, передбачений специфікацією № 1 до контракту, ні надалі не виконало, у зв`язку з чим компанія FoodVille FZE звернулася до ТОВ «Екобіотек-Україна» з письмовою вимогою про повернення грошових коштів, сплачених за товар, який не було поставлено, а також про оплату неустойки.

03 листопада 2020 року сторони підписали додаткові угоди № 1 та № 2 до контракту, згідно з якими сторони домовилися розірвати специфікацію від 27 липня 2020 року № 1 до контракту від 03 листопада 2020 року, а відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу сплачені раніше 24 487, 35 доларів США у строки згідно з графіком:

- 12 244,00 доларів США до 28 лютого 2021 року;

- 12 243,35 доларів США до 31 березня 2021 року.

Також сторони визначили відповідальність продавця за використання грошових коштів та узгодили, що продавець також виплачує 10 % річних від неповерненої суми, починаючи від 21 листопада 2020 року. При цьому, будь-яка інша відповідальність за прострочення поставки товару не застосовується, а дію контракту сторони продовжили до 31 грудня 2021 року (включно).

ТОВ «Екобіотек-Україна» грошові кошти в сумі 24 487,35 доларів США у визначені сторонами терміни не повернуло, у зв`язку з чим 20 квітня 2021 року компанія FoodVille FZE направила продавцю претензію від 20 квітня 2021 року, в якій просила протягом 5 робочих днів з дати отримання претензії повернути суму попередньої оплати за товар у розмірі 24 487,35 доларів США, а також сплатити 998,45 доларів США нарахованих штрафних санкцій.

Однак ТОВ «Екобіотек-Україна» претензію компанії FoodVilleFZE виконання претензії не забезпечило, заборгованість не погасило, що й спричинило звернення останньої до МКАС при ТПП України з позовною заявою про стягнення передплати за непоставлений товар, нарахованих відсотків та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

За результатом арбітражного розгляду вищевказаної справи № 199/2021 МКАС при ТПП України ухвалив рішення від 24 січня 2022 року, яким стягнув з ТОВ «Екобіотек-Україна» (Україна) на користь компанії FoodVille FZE (Об`єднані Арабські Емірати) 24 487, 35 доларів США передплати за непоставлений товар, 1 864,31 доларів США відсотків річних та 2 230 доларів США на відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору, а всього - 28 581,66 доларів США.

Рішення арбітражного суду добровільно не було виконано боржником, у зв`язку з чим в грудні 2022 року компанія FoodVille FZE звернулася до суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України від 24 січня 2022 року у справі № 199/2021 та видання виконавчого листа про стягнення 28 581,66 доларів США.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2023 року у справі № 824/160/22 заяву компанії FoodVille FZE (Об`єднані Арабські Емірати) задоволено.

Визнано і надано дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 24 січня 2022 року у справі № 199/2021 за позовом компанії FoodVilleFZE (Об`єднані Арабські Емірати) до ТОВ «Екобіотек-Україна» (Україна) про стягнення 26 351,66 доларів США, у тому числі 24 487,35 доларів США передоплати - основного боргу, 1 864,31 доларів США - процентів річних та відшкодування витрат на оплату арбітражного збору. Видано виконавчий лист про стягнення з ТОВ «Екобіотек-Україна» на користь компанії FoodVille FZE 24 487,35 доларів США - попередньої оплати за непоставлений товар, 1 864,31 доларів США - процентів річних та 2 230,00 доларів США - відшкодування витрат з оплати арбітражного збору, а всього - 28 581,66 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору.

Постановою Верховного Суду від 06 липня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Екобіотек-Україна» задоволено частково. Ухвалу Київського апеляційного суду від 06 березня 2023 року скасовано та прийнято нове рішення.

Заяву компанії FoodVille FZE (Об`єднані Арабські Емірати) задоволено. Визнано і надано дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 24 січня 2022 року у справі № 199/2021 за позовом компанії FoodVille FZE (Об`єднані Арабські Емірати) до ТОВ «Екобіотек-Україна» (Україна) про стягнення 26 351,66 доларів США, у тому числі 24 487,35 доларів США передоплати - основного боргу, 1 864,31 доларів США - процентів річних та відшкодування витрат на оплату арбітражного збору. Видано виконавчий лист про стягнення з ТОВ «Екобіотек-Україна» на користь компанії FoodVille FZE 24 487,35 доларів США - попередньої оплати за непоставлений товар, 1 864,31 доларів США - процентів річних та 2 230,00 доларів США - відшкодування витрат з оплати арбітражного збору, а всього - 28 581,66 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до вимог частин першої, другої, четвертої статті 454 ЦПК України сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.

При розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу (частина третя статті 457 ЦПК України).

Частиною першою статті 459 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується із частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо:

1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або

б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або

2) суд визначить, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Тлумачення статті 459 ЦПК України свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

Державні суди і міжнародний комерційний арбітраж як юрисдикційні форми захисту цивільних прав є незалежними один від одного. Передумовою цього є визнання обов`язковості арбітражної угоди (стаття 3 Нью-Йоркської Конвенції 1958 року, стаття 5 Конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж, статті 7 і 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», пункт 6 частини першої статті 257 ЦПК України)

Водночас арбітражний розгляд справи як інститут приватного вирішення спору не виключає взаємодії із державними судами. Згідно із законодавством України державні суди виконують щодо міжнародного комерційного арбітражу дві функції: функцію сприяння і функцію контролю. Остання передбачає, у тому числі перевірку законності арбітражного рішення, що здійснюється під час розгляду заяви про скасування арбітражного рішення або про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення.

Рішення національного суду про скасування арбітражного рішення може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України. Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу шляхом подання заяви про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено в цьому Законі.

Таким чином, під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу, повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку. При цьому перелік підстав для скасування рішення арбітражного суду є вичерпним.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до апеляційного суду, як до суду першої інстанції із заявою про скасування рішення МКАС при ТПП України, заявник визначив, що оскаржуване рішення арбітражного суду підлягає скасуванню з тих підстав, що арбітражна процедура не відповідала угоді сторін (підпункт «г» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України), оскільки компанія FoodVille FZE не вжила усіх заходів для дружнього вирішення спору та розбіжностей для можливості доарбітражного врегулювання спору, заявивши вимогу щодо стягнення заборгованості за період, у який ТОВ «Екобіотек-Україна» не мало змоги без участі позивача виконати свої зобов`язання за контрактом та додатовими угодами до нього.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Арбітражна угода зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який належить до обсягу арбітражної угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди (постанова Верховного Суду від 17 вересня 2021 року у справі № 824/199/20 (провадження № 61-6786ав21)).

Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу. Необхідно враховувати, що принцип автономності арбітражної угоди від основного договору полягає у тому, що арбітражна угода та основний договір розглядаються як дві окремі угоди, тому недійсність договору не може бути підставою для автоматичної недійсності арбітражної угоди. За змістом Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди) (постанова Верховного Суду від 03 березня 2020 року в справі № 920/241/19).

Згідно із пунктом 12.1 контракту № 275 від 27 липня 2020 року покупець і продавець вживатимуть усіх заходів для дружнього вирішення будь-яких суперечок та розбіжностей, які можуть виникнути у зв`язку з виконанням цього контракту.

Відповідно до пунктів 12.2, 12.3 контракту у разі якщо сторони не зможуть досягти угоди зі спірних питань шляхом дружніх переговорів, будь-яка, розбіжність чи претензія, що випливають із або у зв`язку з цим контрактом, або його порушенням, припиненням чи недійсністю, будуть вирішенні Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України, м. Київ, Україна, відповідно до його Регламенту. Мова, на якій має здійснюватися арбітражний розгляд -російська. Даний контракт являється остаточним та обов`язковим для обох сторін.

Вказаний контракт регулюється матеріальним правом України (пункт 12.4 контракту).

З огляду на наведене, суд вважає, що сторони договору обрали арбітраж як спосіб вирішення спорів, а також визначили компетентний арбітражний суд, матеріальне право і мову судочинства. Договір підписаний обома сторонами та недійсним не визнавався.

Відповідно до пункту пункт 6 частини першої статті 14 Регламенту МКАС при ТПП України позовна заява повинна містити підтвердження вжиття заходів з метою дотримання процедур доарбітражного врегулювання спору, якщо ці процедури передбачені арбітражною угодою.

З матеріалів справи вбачається, що до звернення з позовною заявою до МКАС при ТПП України представники компанії FoodVille FZE неодноразово вживали всіх необхідних та можливих заходів для дружнього врегулювання спору з ТОВ «Екобіотек-Україна», зокрема: із серпня 2020 року проводили електронне листування з продавцем щодо виконання умов контракту; 30 жовтня 2020 року зверталися до боржника з письмовою вимогою повернути кошти та сплатити неустойку внаслідок невиконання зобов`язань щодо постачання товару у строк до 30 вересня 2020 року; 03 листопада 2020 року підписали додаткові угоди № 1 та № 2 до контракту, в тому числі щодо повернення боржником передплати частинами згідно із погодженим графіком, а саме 12 244,00 доларів США до 28 лютого 2021 року та 12 243,35 доларів США до 31 березня 2021 року; направили 20 квітня 2021 року претензію борднику з вимогою протягом 5 робочих днів повернути суму попередньої оплати за товар у розмірі 24 487,35 доларів США, а також сплатити 998,45 доларів США нарахованих штрафних санкцій.

Тільки 25 серпня 2021 року компанія FoodVille FZE звернулася до МКАС при ТПП України з позовною заявою про стягнення передплатиза непоставлений товар, нарахованих відсотків та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Таким чином процедура доарбітражного врегулювання спору між сторонами тривала задовго до звернення компанії FoodVille FZEз позовом до міжнародного комерційного арбітражного суду за захистом своїх прав та інтересів як покупця товару і була дотримана поза розумним сумнівом.

При цьому, положеннями арбітражної угоди (застереження) та іншими домовленостями сторін не були визначені чіткі форми доарбітражного врегулювання спору між ними, а покупцем вчиненні належні та достатні заходи з метою дружнього вирішення спору.

Згідно із частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Подібні правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 3 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), від 8 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21).

Як свідчать матеріали справи, Верховний Суд, як суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу ТОВ «Екобіотек-Україна» (Україна) на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 березня 2023 року у справі за заявою компанії FoodVille FZE (Об`єднані Арабські Емірати) про визнання та надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України від 24 січня 2022 року у справі № 199/2021, відхилив доводи заявника про невжиття заходів досудового врегулювання спору, оскільки згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року у справі № 1-2/2002 у справі за конституційним зверненням ТОВ «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) встановлено, що положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Конституційний Суд України виходить з того, що положення частини другої статті 124 Конституції України треба розглядати в системному зв`язку з іншими положеннями Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (частина п`ята статті 55 Конституції України). Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, зокрема, судовий захист.

Аналогічного висновку й дійшов Верховний Суд у постанові від 15 червня 2023 року у справі № 824/34/22, провадження № 61-5166ав23.

З наведених вище підстав апеляційний суд погоджується з доводами представника компанії FoodVille FZE про те, що даний спір був вирішений МКАС при ТПП України як належним та компетентним судом у відповідності до умов укладеного контракту, Регламенту зазначеного суду і з урахуванням дійсних обставин справи, а не вжиття кредитором або сторонами договору певних заходів доарбітражного врегулювання спору, які, на думку заявника, мали б бути вжиті зі сторони кредитора, не може бути належною підставою для визначення відсутності компетенції у арбітражного суду щодо вирішення спору та недотримання процедури арбітражного розгляду.

Враховуючи наведене, суд визнає необгрунтованими посилання заявника на те, що оскаржуване рішення МКАС при ТПП України від 24 січня 2022 року у справі № 199/2021 не відповідає підпункту «г» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України, а саме, що арбітражна процедура не відповідала угоді сторін.

Інші доводи заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу зводяться до незгоди з правильністю вирішення спору по суті щодо стягнення передплатиза непоставлений товар та нарахованих відсотків і виходить за межі судового розгляду, визначеного частиною другою статті 459 ЦПК України та частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики суд вважає вищенаведене обґрунтування цієї ухвали достатнім, а заперечення представника стягувача на заяву про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи боржника щодо не дотримання покупцем товару умов доарбітражного врегулювання спору і відсутності у МКАС при ТПП Українивідповідної компетенції в арбітражній справі № 199/2021.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 457 ЦПК України за наслідками розгляду заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу суд має право постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення міжнародного комерційного арбітражу без змін.

З огляду на те, що заявником не наведено, а судом не встановлено підстав для скасування рішення МКАС при ТПП України від 24 січня 2022 року у справі № 199/2021 за позовом компанії FoodVille FZE (Об`єднанні Арабські Емірати) до ТВО «Екобіотек-Україна» (Україна) про стягнення передплатиза непоставлений товар, нарахованих відсотків та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, в задоволенні заяви ТВО «Екобіотек-Україна» слід відмовити, а рішення міжнародного комерційного арбітражу -залишити без змін.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого заявником судового збору за подання заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу не проводиться згідно із статтею 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 23, 259, 268, 454, 457, 459, 460 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 січня 2022 року у справі № 199/2021 за позовом компанії FoodVille FZE (Об`єднанні Арабські Емірати) до товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіотек-Україна» (Україна) про стягнення передплати за непоставлений товар, нарахованих відсотків та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору відмовити.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 січня 2022 року у справі № 199/2021 залишити без змін.

Ухвала суду про відмову в скасуванні рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 липня 2023 року

Суддя С.А. Голуб