Ухвала

Іменем України

18 липня 2023 року

м. Київ

справа № 752/11660/14-ц

провадження № 61-9607ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олеся Миколаївна, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року у складі колегії суддів: Білич І. М., Коцюрби О. П., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, за результатами розгляду якої просила: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - державного виконавця Голосіївського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Танащук О. М.) щодо винесення повідомлення від 29 червня 2021 року № 65912824 про повернення виконавчого документу № 752/11660/14-ц, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 05 жовтня 2020 року, стягувачу та його скасувати; зобов`язати Голосіївський РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) усунути порушення, зокрема: прийняти до виконання і відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11660/14-ц, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 05 жовтня 2020 року про вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 , де боржником є ОСОБА_2 .

Крім того, посилаючись на те, що вона протягом 10-денного терміну звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою, яка ухвалою від 12 липня 2021 року була повернута без розгляду та отримана скаржником 02 серпня 2021 року, просила поновити строк на звернення до суду з даною скаргою.

В обґрунтування доводів скарги зазначала, що 05 жовтня 2020 року Голосіївським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 752/11660/14-ц про вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 , де боржником є ОСОБА_2 , який було пред`явлено до виконання. Проте, повідомленням державного виконавця від 29 червня 2021 року, його повернуто стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з відсутністю відомостей про дату народження та ідентифікаційного номеру боржника. Повідомлення отримано стягувачем 06 липня 2021 року. Зазначені дії вважала неправомірними та такими, що не узгоджуються з положеннями Закону України «Про виконавче провадження», а викладені обставини не є перешкодою для виконання судового рішення, оскільки державний виконавець не позбавлений можливості шляхом направлення відповідних запитів отримати таку інформацію, що також підтверджено висновками Верховного Суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку для оскарження дій державного виконавця. Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця залишено без розгляду.

Відмовляючи у поновленні строку на звернення до суду зі скаргою, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що зі змісту ухвали 12 липня 2021 року у справі № 752/11660/14-ц неможливо встановити, що скарга, яка залишена без розгляду, стосувалась оскарження дій старшого державного виконавця Танащук О. М. в частині винесення повідомлення від 29 червня 2021 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року скасовано та передано справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Направляючи справу на новий розгляд, суд апеляційної інстанції визнав передчасними висновки суду першої інстанції про те, що наведені ОСОБА_1 обставини не є поважними причинами для поновлення строку для звернення зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки суд першої інстанції не був позбавлений об`єктивної можливості витребувати матеріали цивільної справи № 752/11660/14-ц з метою перевірки зазначених обставин.

У червні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно скасував ухвалу суду першої інстанції, за відсутності порушень норм процесуального права судом першої інстанції. Також зазначав, що розгляд в апеляційній інстанції відбувся за відсутності належним чином повідомлених заінтересованих осіб.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_3 , зміст постанови Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно зі статтею 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними нормами ЦПК України.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18) зроблено висновок, зокрема, про те, що стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 03 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення повідомлення від 29 червня 2021 року № 65912824 та зобов`язання його вчинити дії. До скарги остання долучила клопотання, у якому просила поновити процесуальний строк звернення до суду зі скаргою посилаючись на те, що протягом 10-денного терміну вона вперше звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою, яка ухвалою від 12 липня 2021 року була повернута без розгляду та отримана скаржником 02 серпня 2021 року. На підтвердження чого долучила до скарги, зокрема, копію ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 12 липня 2021 року у справі № 752/11660/14-ц.

Отже, апеляційний суд доцільно зазначив, що у разі наявності у суду сумнівів у тому, що вказана ухвала стосувалася саме оскарження дій старшого державного виконавця Танащук О. М. в частині винесення повідомлення від 29 червня 2021 року, суд першої інстанції не був позбавлений об`єктивної можливості витребувати матеріали цивільної справи № 752/11660/14-ц з метою перевірки зазначеної обставини.

Скасовуючи ухвалу та направляючи справу на новий розгляд, апеляційний суд обґрунтовано врахував, що без попереднього встановлення судом обставин того, що ухвала від 12 липня 2021 року у справі № 752/11660/14-ц стосувалася саме оскарження дій старшого державного виконавця Танащук О. М. в частині винесення повідомлення від 29 червня 2021 року, висновок суду про те, що обставини, на які посилалася ОСОБА_1 , не є поважними причинами для поновлення строку для звернення зі скаргою на дії державного виконавця, є передчасним.

Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції розглянув справу за відсутності не належним чином повідомлених зацікавлених осіб, зокрема ОСОБА_3 , з огляду на наступне.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з`явився, направивши клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на перебування його у період часу з 25 травня 2023 року по 30 травня 2023 року на лікарняному та неповідомлення його належним чином про дату та час судового засідання.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, з урахуванням поданого ОСОБА_3 до апеляційного суду клопотання, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що він достеменно обізнаний про розгляд справи, натомість не скористався своїм правом викласти заперечення на апеляційну скаргу у відзиві. Крім того, апеляційний суд врахував, що це є повторна неявка ОСОБА_3 в судове засідання про яке він був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.

З урахуванням правових позицій Верховного Суду, висловлених у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 та від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, відтак відхилив клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи.

Інші доводи, наведені в касаційній скарзі ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олесі Миколаївни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак