Справа № 350/923/23
Номер провадження 2/350/334/2023
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2023 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.,
секретаря судового засідання Маєвської С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
І. Стислий виклад позицій сторін:
позивачка ОСОБА_3 звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , у якій просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 11.05.2005 у Лоп`янській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №3; неповнолітніх дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживанні з нею; після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі.
В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народились двоє дітей. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося і їхній шлюб має формальний характер, з причин відсутності взаєморозуміння між ними, відсутності спільних поглядів на життя, шлюб та сім`ю, тощо. На даний час вони не підтримують жодних відносин, спільно не проживають, а шлюб існує тільки формально. Подальше проживання та збереження шлюбу є неможливим, що суперечило б їхнім інтересам.
У судове засідання позивачка не прибула, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, однак направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, а також зазначила, що позов підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не прибув, хоча був повідомлений належним чином про день час та місце розгляду справи. Водночас відповідач подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнав та просив розірвати шлюб, укладений із позивачкою.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13.06.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи.
Ухвалою від 29.06.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи.
19.07.2023 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від відповідача поступила заява про розгляд справи у його відсутності, у якій він також зазначив, щопозов визнає та просив розірвати шлюб із позивачкою.
Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.
Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у судовому засіданні.
19.07.2023 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від позивачки поступила заява про розгляд справи у її відсутності, у якій вона також зазначила, щопозов підтримує.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони по справі 11.02.2005 у Лоп`янській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №3. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_7 » (а.с.4).
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18.05.2006 (а.с.7) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 05.03.2010 (а.с.8) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку.
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:
беручи до уваги позицію позивачки та визнання позову відповідачем, проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав.
Частиною першою ст.15, частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися такі стосунки, які призвели до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, що суперечило б її інтересам, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально, що підтверджено її заявою.
Небажання відповідача зберегти шлюб також підтверджено заявою, у якій він просив розірвати шлюб із позивачкою.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у цій справі, а тому шлюб між ними необхідно розірвати.
Вирішуючи вимогу позивачки про залишення дітей на проживанні із нею, суд враховує наступне.
Від спільного подружнього життя у сторін є двоє неповнолітніх дітей.
Згідно з до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей.
Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім цього, за правилом ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Заперечень щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю позивачкою по справі, відповідач не висловив. Водночас, суд враховує, що у поданій до суду заяві він зазначив, що позов визнає, тобто фактично згідний із позовною вимогою позивачки щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом із нею.
З огляду на вищенаведене, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини, при цьому враховуючи інтереси дитини, а також те, позивачка просила залишити дітей на проживанні з нею, а відповідач про інше не заявляв, тому суд приходить до переконання, що найбільш доцільним буде визначити місце проживання малолітньої дитини сторін із її матір`ю позивачкою ОСОБА_1 .
При цьому суд зазначає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків брати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.
Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Оскільки позивачка просила не змінювати її прізвище « ОСОБА_7 » на дошлюбне, враховуючи її інтереси та керуючись вимогами законодавства України, суд вважає її вимогу підставною.
V. Розподіл судових витрат.
У позовній заяві позивачка зазначила, що понесла судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі, а також витрати на правову допомогу.
Згідно із ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Платіжною інструкцією (а.с.19) підтверджено, що за подання до суду позовної заяви позивачка сплатила до державного бюджету судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
На підтвердження понесення судових витрат позивачка подала також до суду квитанцію до прибуткового касового ордера №28 від 21.03.2023 (а.с.18), якою підтверджено, що позивачка сплатила гонорар за надання правової допомоги в сумі 2200 грн.
Договором про надання правничої (правової) допомоги від 27.02.2023 (а.с.10-13), а також Додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 27.02.2023 (а.с.14) підтверджено, що позивачка та адвокат Кобилинець Т.В. уклали зазначені договори про надання правової допомоги, в яких визначили обов`язки сторін, погодили гонорар адвоката, тощо.
З долученого до матеріалів справи Акту наданих послуг від 21.03.2023 (а.с.15) суд встановив, що адвокатом Кобилинець Т.В. виконано роботи (надано послуги), необхідні для надання правничої допомоги позивачці у цій справі.
Повноваження адвоката Кобилинець Т.В. підтверджені ордером на надання правничої (правової) допомоги від 21.03.2023 (а.с.17).
Отже, позивачка на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подала до суду належні та допустимі докази, що описані вище.
Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, тому понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору та витрат а професійну правничу допомогу на підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на її користь.
На підставі викладеного, ст.ст.24, 56, 105, 110, 112, 114, 141, 160 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.
Шлюб, зареєстрований 11.02.2005 у Лоп`янській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №3 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.
Копію рішення направити в Рожнятівський районний відділ ДРАЦС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживанні з матір`ю ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 (одна тисяча сімдесят) гривні 60 копійок сплаченого нею судового збору та 2200 (дві тисячі двісті) гривень понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя А.М. Бейко