Справа № 359/6674/22
Провадження № 2/359/510/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

06 липня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючого судді Яковлевої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

за участі представника позивача - адвокат Сподар А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

23 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав до Бориспільського міськрайонного суду Київської області позов, яким просив стягнути на власну користь : 1) з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі по тексту - ТДВ «Страхова група «Оберіг») за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності ЕР-204763353 від 02 липня 2021 року страхове відшкодування майнової шкоди заподіяних внаслідок настання дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 74 317 грн. 00 коп.; 2) з ОСОБА_2 майнову шкоду заподіяну внаслідок настання дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 31 101 грн. 98 коп.; 3) стягнути з відповідачів судові витрати, понесені при розгляді справи.

Вимоги обґрунтовано тим, що 05 червня 2022 року на перехресті автодороги «Р-03» та вул. Бежівка в м. Бориспіль Київської області, водій ОСОБА_2 здійснюючи керування транспортним засобом марки «Jeep Grand Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху (повороту ліворуч), попередньо не переконавшись в безпечності даного маневру, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача, який здійснював рух у зустрічному напрямку. Від даної дорожньо - транспортної пригоди (далі по тексту - ДТП) обидва автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Винним у даному ДТП на підставі постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2022 року визнано ОСОБА_2 ..

Цивільно - правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент ДТП була застрахована в ТДВ «Страхова група «Оберіг». Так, даним договором ЕР-204763353 від 02 липня 2021 року передбачено розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, внаслідок ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу - 200 000 грн. 00 коп., а розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих - 130 000 грн. 00 коп.. 11 липня 2022 року ОСОБА_1 подав до вказаного страховика заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 55 683 грн. 00 коп., які виплачено позивачу 01 серпня 2022 року.

Однак, після отримання вказаного страхового відшкодування ОСОБА_1 звернувся до суб`єкта оціночної діяльності та отримав висновок від 18 липня 2022 року, на підставі якого встановив, що ринкова вартість його пошкодженого при ДТП транспортного засобу до моменту пошкодження становила 259 640 грн. 00 коп., ринкова вартість після пошкодження становить 98 538 грн. 02 коп., вартість відновлювального ремонту - 400 126 грн. 74 коп. Тобто, транспортний засіб «Renault Scenic», д.н.з. НОМЕР_2 , є фізично знищеним, а тому ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП в розмірі 161 101 грн. 98 коп. (259 640 грн. 00 коп. - 98 538 грн. 02 коп.).

Зважаючи на це та вимоги ст. 9, 21, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1166, 1188, 1194 ЦК України ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТДВ «Страхова група «Оберіг» недоплачену в межах страхового ліміту суму страхового відшкодування в розмірі 74 317 грн. 00 коп. (130 000 грн. 00 коп. - 55 683 грн. 00 коп.) та з ОСОБА_2 в розмірі 31 101 грн. 98 коп. (161 100 грн. 98 коп. - 130 000 грн. 00 коп).

Ухвалою суду від 01 грудня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом і повідомленням сторін. Також роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

28 грудня 2022 року від ТДВ «Страхова група «Оберіг» надійшов відзив на позов, яким відповідач просив відмовити у задоволенні позову зважаючи на те, що страховик здійснив потерпілій від ДТП особі погоджену ними суму страхового відшкодування, у зв`язку з чим, на підставі вимог ст. 30, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач виконав свої зобов`язання та заявлені до нього вимоги є безпідставними.

Крім того, ТДВ «Страхова група «Оберіг» подано заяву про перехід розгляду справи зі спрощеного провадження в загальне позовне провадження. Зважаючи на це, ухвалою суду від 17 лютого 2023 року у справі здійснено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідач ОСОБА_2 своїм процесуальним правом подати відзив на позов не скористалвся. Заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 31 березня 2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті з викликом і повідомленням сторін.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи позивач та відповідачі до суду не зявились, про причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань на адресу суду не направили.

Разом з тим, позивач направив до суду свого представника, який в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Крім того пояснив, що ОСОБА_1 , отримавши від страхової компанії страхове відшкодування у розмірі, з яким врешті не погодився, не звертався в подальшому до ТДВ «Страхова група «Оберіг» з заявами про відкликання заяви від 11 липня 2022 року про виплату погодженого страхового відшкодування, не повертав виплачених йому коштів в розмірі 55 683 грн. 00 коп., не просив переглянути даний страховий випадок, призначити експертне дослідження з метою встановлення дійсного розміру заподіяної шкоди.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи і наявні в ній докази, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що 05 червня 2022 року о 14 год. 45 хв. на перехресті автодороги «Р-03» та вул. Бежівка в м. Бориспіль Київської області, водій ОСОБА_2 здійснюючи керування транспортним засобом марки «Jeep Grand Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху (повороту ліворуч), попередньо не переконавшись в безпечності даного маневру, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault Megane Scenic», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який здійснював рух у зустрічному напрямку. Від даного ДТП обидва автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2022 року винним у скоєнні вказаного ДТП визнано ОСОБА_2 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Власником пошкодженого від ДТП транспортного засобу марки «Renault Megane Scenic», держав-ний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 . Наведене підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 08 травня 2021 року.

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування № ЕР-204763353 від 02 липня 2021 року укладеного з ТДВ «Страхова група «Оберіг».

У частині 1 ст. 82 ЦПК України вказано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазна-чаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Наведене вище визнається і не заперечується сторонами у справі, та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а тому, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

11 липня 2022 року позивач звернувся до ТДВ «Страхова група «Оберіг» з заявою на виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням 05 червня 2022 року страхового випадку за договором страхування ЕР-204763353 в розмірі 55 683 грн. 00 коп., які просив перерахувати на рахунок НОМЕР_4 .

Даною заявою позивачем та ТДВ «Страхова група «Оберіг» також погоджено, що ОСОБА_1 бере на себе відповідальність за правильність вказаних у ній реквізитів. Здійснення страховиком виплати страхового відшкодування згідно цієї заяви в зазначеному у ній розмірі є повним виконанням страховиком своїх зобов`язань перед заявником щодо означеного страхового випадку та підтверджує, що страховий випадок вважається повністю врегульованим та заявник не матиме жодних претензій до страховика стосовно означеного страхового випадку. Розмір (сума) страхово-го відшкодування страховиком та заявником взаємно погоджена. Страховик і заявник досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи. Страховик надав заявнику всі роз`яснення про його права та обов`язки.

Згідно довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 05 серпня 2022 року страховиком позивачу перераховано на рахунок НОМЕР_4 грошові кошти в розмірі 55 683 грн. 00 коп. Отримання цих коштів не заперечується і позивачем у справі.

18 липня 2022 року ОСОБА_1 уклав з ФОП « ОСОБА_3 » договір № 96/55.07.22 про проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу, у зв`язку з чим 25 липня 2022 року сплатив за квитанцією до прибуткового касового ордера № 96/55.07.22 вартість послуг експерта в розмірі 3000 грн. 00 коп.

Зі звіту ФОП « ОСОБА_3 » за № 96/55.07.22 складеного 25 липня 2022 року вбачається, що ринкова вартість «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_2 до пошкодження становить 259 640 грн. 00 коп., значення коефіцієнта фізичного зносу - 0,7000, вартість відновлю-вального ремонту - 400 126 грн. 74 коп., ринкова вартість транспортного засобу після пошкод -ження - 98 538 грн. 02 коп..

Судом встановлено і не заперечується сторонами у справі, що отримавши звіт від 25 липня 2022 року позивач не звертався до ТДВ «Страхова група «Оберіг» з заявами про : відкликання заяви про виплату страхового відшкодування від 11 липня 2022 року та не повертав, у зв`язку з цим, виплачених грошових коштів; про доплату страхового відшкодування; про перегляд страхового випадку, тощо.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно - правовими актами, прийня-тими відповідно них.

Пунктом 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Дана норма Закону кореспондується зі ст. 999 ЦК України, у якій зазначено, що до відносин, які випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальними, а цей Закон пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За змістом ст. 3 вказаного Закону обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо - транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкоду-вання (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`яза-ний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, згідно п. 35.1 ст. 35 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспорт-ного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо - транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо - транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з п. 36.1 ст. 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Однак, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Зважаючи на встановлені вище обставини суд приходить висновку, що ОСОБА_1 скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав страхове відшкодування, а ТДВ «Страхова група «Оберіг» забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі, погодженому позивачем та страховою компанією.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду у справі за № 333/2096/17 від 10 червня 2020 року.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас позивач, подавши та підписавши заяву про виплату страхового відшкодування від 11 липня 2022 року, погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час ТДВ «Страхова група «Оберіг», тобто без проведення оцінки чи експертизи пошкодженого майна. Відтак, страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Отже, страховик виконав зобов`язання щодо виплати страхового відшкоду-вання матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_1 в межах спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів».

Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі справа за № 569/13697/15-ц та від 10 червня 2020 року у справі за № 333/2096/17.

Зважаючи на вказане, суд не вбачає підстав для стягнення з ТДВ «Страхова група «Оберіг» страхового відшкодування на користь позивача у більшому розмірі, а саме у сумі 74 317 грн. 00 коп. (130 000 грн. 00 коп. - 55 683 грн. 00 коп.), а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до страховика в повному обсязі.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспор-тного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст. 456 ЦК України. Пункт 4 цієї ж постанови вказує, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіре-ності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо).

Відповідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року за № 4 суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, повинні мати на увазі, що відповідно статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Зважаючи на вказане, суд має встановити факти : заподіяння шкоди, неправомірність дій завдавача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та такими діями, наявність вини у його діях.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає до суду докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно пункт 2.2 Правил дорожнього руху України собою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що саме винними діями водія ОСОБА_2 спричинено ДТП від 05 червня 2022 року та завдано матеріальної шкоди позивачу, у зв`язку з пошкодженням належного йому на праві власності транспортного засобу.

Відповідно вимог п. 30.1, ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифіка-том (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди.

У пункті 30.2, ст. 30 наведеного Закону України вказано, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди.

В п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 роз`яснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Виходячи з наведенного та звіту ФОП « ОСОБА_3 » за № 96/55.07.22 складеного 25 липня 2022 року вбачається, що автомобіль позивача є фізично знищеним, оскільки його відновлювавльний ремонт значно перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди, а матеріальна шкода завдана автомобілю дорівнює його ринковій вартості до пошкодження. Таким чином позивачу, як власнику даного транспортного засобу, підлягає до відшкодування різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди, тобто в розмірі 161 101 грн. 98 коп. (259 640 грн. 00 коп. - 98 538 грн. 02 коп.).

Страховиком, за погодженням з ОСОБА_1 , виплачено страхове відшкодування в розмірі 55 683 грн. 00 коп., відтак винна у заподіянні матеріальної шкоди особа, має сплатити потерпілому відшкодування в розмірі 105 418 грн. 98 коп. (161 101 грн. 98 коп. - 55 683 грн. 00 коп.).

Разом з тим, згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для виходу за межі заявлених позовних вимог, а тому позов ОСОБА_1 , в частині вимог до ОСОБА_2 , підлягає задоволенню та з останнього на користь позивача належить стягнути майнову шкоду в розмірі 31 101 грн. 98 коп.

Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1054 грн. 20 коп., а також поніс витрати за проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 3000 грн. 00 коп. Наведене підтверджено квитанцією № 63075060 від 19 вересня 2022 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 96/55.07.22 від 25 липня 2022 року.

Оскільки позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволено з даного відповідача, в силу вимог ст. 133, 141 ЦПК України, належить стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1054 грн. 20 коп. та витрати за проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 3000 грн. 00 коп.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 10-13, 76-81, 133, 141, 256-263, 353 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 31101 (тридцять одна тисяча сто одна) гривня 98 (дев`яносто вісім) копійок.

В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1054 (одна тисяча п`ятдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок та витрати за проведення незалежної експертної оцінки в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок .

Відомості про позивача : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий 27 березня 2008 року Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області.

Відомості про відповідача : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , відомості про паспорт відсутні.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного проваджен-ня, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 липня 2023 року.

Суддя Л.В. Яковлєва