Справа № 159/3227/23
Провадження № 2/159/847/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Посполітак Г.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника органу опіки та пілкування ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Колодяжненської сільської ради про позбавлення батьківських прав стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позовних вимог.

У червні 2023 позивач звернувся з вказаним позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також одночасно вирішити питання про стягнення з відповідача на його користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач байдуже ставиться до дитини, щодо її утримання, виховання та навчання. З 2017 року матір дитини самоусунулася від виконання своїх материнських обов`язків, не проявляє інтересу до дитини, матеріальної допомоги не надає, не відвідує за місцем її перебування. З таких обставин, просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно їхньої неповнолітньої дитини.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 20.06.2023.

Провадження у справі відкрито 20.06.2023 .

04.07.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав зазначених у ньому і прохає його задовольнити. Пояснив, що відразу після реєстрації шлюбу відповідач залишила його та дитину, виїхавши в місто Ковель без будь- яких вагомих на те причин.Не заперечував, що дружина двічі відвідувала дитину, можливо в 2018-2019 роках і саме тоді вона привезла велосипед та одяг для дитини.Ствердив, що будь-яких насильницьких чи інших протиправних дій відносно ОСОБА_2 не застосовував і ніколи не заперечував останній відвідувати та спілкуватись із дитиною.

У ході судового розгляду відповідач позов не визнала, однак підтвердила, що дійсно після укладення шлюбу залишила сім`ю та переїхала в місто Ковель де і проживає на даний час, створивши фактично іншу сім`ю без реєстрації шлюбу та виховує дитину 2017 року народження. Чому залишила сім`ю позивача пояснити не змогла. В листопаді 2017 року намагалась відвідати сина, однак цьому перешкодили брат та сестра позивача, які не дозволили поспілкуватись з сином і крім того її побили. В 2018 році, коли вона знову приїхала до дитини мати позивача закрила її в будинку, не дозволивши зустрітись з дитиною, а тому вона була змушена викликати працівників поліції. За допомогою останніх влітку забрала сина до міста Ковель де він проживав з нею до вересня 2018 року. У вересні 2018 року шляхом обману позивач забрав він неї сина, повідомивши, що його хоче бачити свекруха і в подальшому дитини не повернув. Із сином до цього часу не бачилась, оскільки хворіла та народила іншу дитину. Запевнила, що в подальшому належним чином буде виконувати батьківські обов`язки по вихованню сина та просила не позбавляти її батьківських прав.

Представник органу опіки та пілкування ОСОБА_3 в судовому засіданні висловив думку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав з підстав не виконання обов`язків по вихованню дитини, тобто з підстав викладених у Висновку комісії з питань захисту прав дитини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач та малолітня дитина сторін проживають по АДРЕСА_1 . Відповідач у даному житлі не проживає, що підтверджено Актом обстеження умов проживання та довідкою заступника начальника служби у справах дітей Колодяжненської сільської ради Ковельського району.

Іншою довідкою за підписом директора Дроздівського ліцею доведено факт навчання у ньому малолітньої дитини сторін ОСОБА_4 . Цією ж довідкою стверджується, що мама учня не приділяє належної уваги дитині, не цікавиться навчанням, його захопленням та інтересами останньої. Батьківські збори не відвідує.

В характеристиці за підписом старости округу вказано, що відповідач на території населеного пункту не проживає, місце її перебування не відоме. Малолітній син проживає з батьком. Участі у вихованні дитини ОСОБА_2 не бере, не цікавиться його станом здоров`я та навчання. Вона також не утримає дитину і будь якої фінансової допомоги на її утримання не надає.

Рішенням виконавчого комітету Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області від 19.05.2023 №5/4, затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З Висновку комісії з питань захисту прав дитини Колодяжненської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з чоловіком та сином не проживає, вихованням дитини не займається, не цікавиться його моральним та фізичним станом, не допомагає матеріально. Дитина перебуває на обліку служби у справах дітей з 01.07.2015 року, як така що опинилась у складних життєвих обставинах, а тому комісія з питань захисту прав дитини прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

За змістом ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини.

Відповідно до ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч.1 ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок.

Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком її винної поведінки.

При цьому суд зазначає, що відібрання дитини у відповідачки буде відповідати інтересам дитини і його слід здійснити без визначення конкретного терміну. Цей спосіб наддасть можливість збереження сімейних стосунків між матір`ю та дитиною, та не позбавить відповідачку права в подальшому ставити питання про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідач є здоровою та працездатною, не відвідує дитиною за місцем її перебування, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріально не підтримує.

Крім цього встановлено, що відповідач фактично після укладення шлюбу, тобто з серпня 2015 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, що фактично не оспорювали сторони та представник органу опіки та піклування.

З врахуванням наведеного, а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 уникає виконання батьківських обов`язків і спілкування з дитиною, обмежує реалізацію прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про часткове задволення позову, а саме про необхідність відібрання у відповідача її малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину (ч.4 ст.170 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначаючи розмір аліментів позивачем взято до уваги витрати, необхідні для забезпечення дітей продуктами харчування, одягом, забезпечення інших витрат.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не подав суду доказів на підтвердження наявності у відповідача доходів, які б забезпечували спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному ним у позовній заяві.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня 2023 року становить 2272 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року - 2833 гривень.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідач є працездатного віку, коштів на утримання дитини не надає, а також враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, визначений розмір аліментів в сумі 1500 грн. на дитину щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, а саме з 20.06.2023 року.

Розподіл судових витрат.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути також судові витрати по справі, які складаються з судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141,263, 264, 265 ЦПК України ст.ст.150,164-167,170 Сімейного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Відібрати у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати його на виховання батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як такому, що самостійно виховує дитину.

Покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Колодяжненської сільської ради Ковельського району контроль за виконнням ОСОБА_2 своїх материнських обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_4 .

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 ( одну тисячу п`ятсот грн. ) на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

На підставі ст.430 ч. 1 п.1 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за 1 місяць в сумі 1500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1073,60 (одну тисячу сімдесят три грн.60 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 25 липня 2023.

Головуючий: В`ячеслав Лесик