У Х В А Л А

20 липня 2023 року

м. Київ

справа № 285/6248/21

провадження № 61-9997ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора ліцею № 1 імені Лесі Українки ОСОБА_2 та заступника директора ліцею № 1 ОСОБА_3 про неправомірні дії та встановлення факту недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, просила визнати дії директора Ліцею № 1 ОСОБА_2 та його заступника - ОСОБА_3 щодо призначення їй відпустки з 07 червня 2021 року до 27 серпня 2021 року згідно з пунктом 4 рішення комісії від 27 травня 2021 року без її волевиявлення неправомірними; визнати складення наказу від 27 травня 2021 року № 34-К директором ОСОБА_2 неправомірним та встановити факт недостовірної інформації у наказі, а саме, що зміст її заяви не відповідає змісту наказу щодо прохання надання відпустки до 27 серпня 2021 року включно.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2023 року, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2023 року, у позові відмовлено.

Додатковою постановою Житомирського апеляційного суду від 13 липня 2023 року заяву ОСОБА_2 , подану адвокатом Романюком І. М., задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені під час апеляційного розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

У червні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2023 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження та підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру .

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Аналіз змісту частини другої статті 44 ЦПК України дає підстави для висновку, що перелік дій, які суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

У процесуальних правовідносинах, намагаючись донести свою думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників. Вказані дії є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє, і суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства.

Подібні правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 07 листопада 2019 року у справі №9901/324/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 17 листопада 2022 року у справі № 822/5962/15.

Верховний Суд звертає увагу, що учасник справи повинен користуватися процесуальними правами виключно в межах завдань цивільного судочинства, сприяючи суду у здійсненні правосуддя. Якщо такий учасник вчиняє процесуальну дію з іншою метою, зокрема образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, висловити власні негативні емоції на їхні дії та рішення, він виходить за межі змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій.

У справі, що переглядається, у касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає: «…суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, зумисно розтягнувши його» (абзац 1, с. 4 касаційної скарги); «…суддя жодного разу не прочитала моєї позовної заяви, надавши години представнику відповідача на оприлюднення пліток…» (абзац 3, с. 4 касаційної скарги); «…суддя Р. М. Борисюк взявся до творчості, видруковуючи замість обґрунтування неправдиву інформацію…» (абзац 1, с. 5 касаційної скарги); «…суддя Роман Миколайович Борисюк створює таким чином образ неадекватного позивача, не боячись засвідчити, що він мою заяву до суду першої інстанції не читав…» (абзац 2, с. 5 касаційної скарги); «Суддя намагається виправдати відповідача…» (абзац 3, с. 5 касаційної скарги).

Верховний Суд зазначає, що заявниця у касаційній скарзі наводить недоречні та безпідставні звинувачення щодо професійної діяльності суддів, вказує на неупередженість суддів першої та апеляційної інстанцій. Крім того, касаційна скарга містить лексику, яка не притаманна для написання ділових документів, зокрема касаційної скарги.

Вирішуючи питання прийнятності заяв у справі «Ржегак проти Чеської Республіки», заява № 67208/01, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що такі висловлювання заявника, як «…Ваш славний Суд підтвердив злочини комуністичного режиму і комуністичних трибуналів…», «Ваш Cуд... ліквідує основні права людини!», «…коли я знаю, що Ваш славний Суд наповнений агентами спецслужб колишньої Чехословаччини та Радянського Союзу…», є неправдивими, недоречними та виявом неповаги до суду - як до його членів, так і до суду як інституції.

Згідно з практикою ЄСПЛ заяву можна відхилити з огляду на зловживання правом на її подання відповідно до частини третьої статті 35 Конвенції, лише за те, що вона була свідомо обґрунтована неправдивими фактами, незалежно від того чи використовуються в ній образливі висловлювання (у справі «Варбанов проти Болгарії», рішення від 5 жовтня 2000 року, заява № 31365/96, пункт 36, («Акдівар та інші проти Туреччини»), рішення від 16 серпня 1996 року, Звіти про Судові рішення та ухвали («Reports of Judgments and Decisions») 1996-IV, с. 1210-1211, пункти 53-54).

У справі, що переглядається, Верховний Суд вважає, що звинувачення заявниці переходять межі нормальної, допустимої та легітимної критики, провокативні, недоречні та становлять неповагу до суду.

Обґрунтування касаційної скарги, з використанням наведених вище висловлювань, які сформовані на підставі неправдивих фактів про нібито неупередженість суддів та свідоме викладення неправдивої інформації в оскаржуваних рішеннях згідно з практикою ЄСПЛ кваліфікується як зловживання правом на подання заяви. ЄСПЛ, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання, зокрема, якщо заявник під час звернення до ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали ЄСПЛ щодо прийнятності у справах «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року, заяви № № 61164/00, 18589/02, «Ржегак проти Чеської Республіки» від 18 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Апініс проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06, пункт 15).

Верховний Суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, зокрема і у разі зловживання таким правом на звернення до суду.

Згідно з частиною третьою статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити цю скаргу без розгляду або повернути скаргу.

За таких обставин Верховний Суд визнає подання такої скарги виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, у зв`язку із чим її необхідно повернути ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 2, 43, 44, 260, 263, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора ліцею № 1 імені Лесі Українки ОСОБА_2 та заступника директора ліцею № 1 ОСОБА_3 про неправомірні дії та встановлення факту недостовірної інформації повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник