Справа № 570/3734/22
Номер провадження 2/570/443/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача, адвоката Цісар І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне за правилами загального позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненям кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 18 січня 2021 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу недобудованого житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку власників та інших осіб, шляхом віджиму вхідних дверей, незаконно проник до вищевказаного будинку, звідки таємно викрав належні ОСОБА_1 господарські речі, а саме: керамічну плитку типу "Mozaico" насипом, в загальний кількості 174 штуки, а також 19 картонних коробок з вмістом керамічної плитки типу "Mozaico" кількістю 174 штуки, загальна кількість 348 штук, вартістю 38166 гривень та швейну машинку марки "Siruba" вартістю 2195 гривень, чим завдав потерпілому майнову шкоду в розмірі 40361 гривень, вироком Рівненського районного суду від 02 травня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану злочинними діями в сумі 33831 грн. та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 300000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав і суду пояснив, що внаслідок злочинних дій відповідача ОСОБА_4 в нього порушився звичний ритм життя, погіршилося здоров`я і він не може виконувати роботи по господарству. Хоча у вироку суду вказано, що ОСОБА_4 проник до будинку шляхом віджиму дверей, однак фактично він пошкодив двері, вони ремонту не підлягають і на даний час не замінені на нові. В зв`язку з цим, за короткий період часу у його будинку було вже дві крадіжки. Вирок суду він оскаржував у апеляційному порядку, однак його було залишено без змін. Під час розгляду кримінального провадження він подав цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, а позовна вимога про відшкодування завданих збитків ним не заявлялася. В даній цивільній справі він просить відшкодувати йому завдану шкоду, що пов`язана з пошкодженням газової колонки, відновленням дверей, а також затрати на доїзд до суду для участі у судових засіданнях. Крім того, просить стягнути і моральну шкоду, завдану вчиненням злочину, оскільки відшкодування моральної шкоди в 10000 грн., що присуджена до стягнення згідно вироку суду, є недостатнім відшкодуванням. Зважаючи на це, просить задоволити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно і належним чином. Причину неявки він суду не повідомив і від нього не надходили клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 , адвокат Цісар І.В., в судовому засіданні позов не визнала і просила відмовити в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, а в частині стягнення моральної шкоди закрити провадження по справі, оскільки вимогу позивача про стягнення моральної шкоди задоволено у вироку суду, яким частково задоволено цивільний позов у кримінальному провадженні. Зазначила, що під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_1 не піднімалося питання завдання йому матеріальних збитків, а тому у вироку суду про пошкодження газової колонки та вхідних дверей не вказано. Вважає, що позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, а обсяг заподіяної шкоди, що зазначений у позовній заяві є явно перебільшеним.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_4 18 січня 2021 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу недобудованого житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку власників та інших осіб, шляхом віджиму вхідних дверей, незаконно проник до вищевказаного будинку, звідки таємно викрав належні ОСОБА_1 господарські речі, а саме: керамічну плитку типу "Mozaico" насипом, в загальний кількості 174 штуки, а також 19 картонних коробок з вмістом керамічної плитки типу "Mozaico" кількістю 174 штуки, загальна кількість 348 штук, вартістю 38166 гривень та швейну машинку марки "Siruba" вартістю 2195 гривень, чим завдав потерпілому майнову шкоду в розмірі 40361 гривень.

Вироком Рівненського районного суду від 02 травня 2022 року у справі № 570/841/21(провадження № 1-кп/570/94/2022)ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. У відповідності до ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_4 , з врахуванням вироку від 27 квітня 2021 року, з врахуванням положень ст.72 КК України призначено у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України. Викрадене ОСОБА_4 у ОСОБА_1 майно загальною вартістю 40361 грн. вироком суду повернуто потерпілому. Одночасно судом було задоволено цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину та ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 10000,00 грн.

На вирок Рівненського районного суду Рівненської області потерпілим ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, яку 18.10.2022 року Рівненським апеляційним судом залишено без задоволення, а вирок суду без змін.

Стаття 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як передбачено ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, то суд враховує, що у даній справі ухвалою Рівненського районного суду від 04 липня 2023 року закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з тим, що набрав законної сили вирок суду, яким вже стягнуто моральну шкоду, завдану вказаним злочином, а тому такі позовні вимоги не можуть бути предметом розгляду під час ухвалення рішення суду у даній справі.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, то суд вважає, що вони до задоволення не підлягають, виходячи із наступного.

Так, в позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що крім викрадених речей, які вироком суду було йому повернуто, ОСОБА_4 при вчиненні крадіжки пошкодив вхідні двері та газову колонку, які, за твердженням позивача, ремонту не підлягають. Однак як з`ясувалось, в ході судового розгляду вищевказаного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_1 питання нанесення йому даних матеріальних збитків не піднімав, документів, що підтверджують вказані обставини, суду не надавав, а лише подав цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди не підлягають до задоволення, оскільки вартість викраденого у ОСОБА_1 майна (згідно до висновку товарознавчої експертизи № 9826) становила 40361,00 грн., все це майно в повному обсязі було повернуто позивачу за вироком суду, посилання ж позивача на понесену ним інші майнові збитки не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не підтверджуються належними доказами. Разом з тим, до позовної заяви як доказ, що підтверджує розмір заподіяної йому шкоди, позивач додає рахунок-фактуру № 8 від 01 червня 2022 року, згідно якої вартість металевих дверей становить 17475,00 грн., а згідно скріншоту з сайту ОLX, вартість нової газової колонки становить 4300 грн., однак такі докази, на думку суду, не є належними доказами, так як не підтверджують вартість належного саме йому майна, яке ніби-то було пошкоджено при вчиненні злочину, а як було з`ясовано у судовому засіданні, ні вхідні двері ні газову колонку він до цього часу не замінював.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В даному ж випадку позивачу відшкодовано повну вартість викраденого майна у вигляді повернення матеріальних цінностей саме тієї вартості, про яку зазначалось у товарознавчій експертизі та, відповідно, вироку суду.

Однак, у вироку суду не зазначено, що в результаті крадіжки було пошкоджено вхідні двері (у вироку зазначено шляхом віджиму дверей) та пошкоджено газову колонку. Судом же встановлено, що в будинку позивача було дві крадіжки, про що повідомив сам позивач. Суд не оспорює того факту, що двері і газова колонка пошкоджені, але про їх пошкодження під час вчинення крадіжки ОСОБА_4 , мова у вироку про засудження останнього не йде.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Однак, щодо відшкодування вартості демонтажу пошкоджених, придбання, доставки та встановлення нових дверей, придбання нової газової колонки, витрат на доїзд в судові засідання та недоотриманої заробітної плати, слід зазначити, що жодних належних і допустимих доказів у відповідності до ст.ст.76-78 ЦПК України на обґрунтування цих позовних вимог позивачем ОСОБА_1 суду не надано.

Тобто, фактично позивач ОСОБА_1 обґрунтував заподіяну йому майнову шкоду виключно словами, що містяться в позовній заяві, не довівши жодним чином суду її реальну наявність у відповідності до вимог ЦПК України.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи наявні у справі докази, оцінивши їх належність і допустимість в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є не доведеними належними і допустимими доказами, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, з позивача підлягають до стягнення судові витрати, а саме судовий збір, який не був ним сплачений при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.76, 78, 81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненям кримінального правопорушення - відмовити повністю за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог в частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок злочинних дій відповідача.

Стягнути з ОСОБА_2 на рахунок UA0017295 (Отримувач коштів ГУК у Рівненській області/Рівненський район. Банк одержувача - Казначейство України (ЕАП). Код отримувача (код за ЄДПРОУ) 38012494. Код класифікації доходів бюджету 22030101. Призначення платежу - судовий збір (Рівненський районний суд Рівненської області) судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 19 березня 1999 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , паспортні дані та реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомі.

Повний текст рішення виготовлено 14 липня 2023 року.

Суддя Остапчук Л.В.