справа № 388/1856/22
провадження № 2/388/121/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2023м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

при секретарях судового засідання Поліщук О.В., Лященка Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Проценко О.М.,

представника відповідача Забарного М.М. ,

представника третьої особи Кучера В.В.,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним та поданим її представником - адвокатом Проценко О.М., що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 30.09.2022, що підтверджується ордером серія ВА № 1043351 до відповідача АТ «Укрзалізниця», третя особа - первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони, в якому (позові) просила:

- стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату (грошові кошти), невиплачену при звільненні у розмірі 153685,40 грн., в тому числі заборгованості, передбачену п. 4.11 Колективного договору у сумі 138340,10 грн., заборгованість з виплати матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 5115,00 грн., заборгованість, передбачену п. 8.8 Положення про оплату праці в сумі 10230,00 грн.;

- стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення;

- стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді у розмірі 10000,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, щовона перебувала з відповідачем у трудових правовідносинах з 22.09.1995 та 31.08.2022 вона звільнилась у зв`язку із отриманням права виходу на пенсію за ст. 38 КЗпП України. Відповідно до наказу № 32/ос від 23.08.2022 про припинення трудового договору (контракту) та протоколу комісії з установлення трудового стажу № НОР-3-16/165 від 23.08.2022 на підставі п. 4.11 Колективного договору, укладеного між адміністрацією і профспілковим комітетом Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони їй була передбачена виплата одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 8 (вісім) середньомісячних заробітків.Згідно з наказом (розпорядженням) № 243/в від 29.03.2022 та п. 4.10 Колективного договору їй передбачена виплата одноразової допомоги на оздоровлення при виході у чергову відпустку у розмірі не менше 50% тарифної ставки або посадового окладу. А відповідно до п. 8.8 Положенням про оплату праці працівників AT «Укрзалізниця» їй належить виплата грошової винагороди у розмірі 100% посадового окладу. Однак, при звільненні їй не були виплачені кошти передбачені п. 4.11 Колективного договору у розмірі 138340,10 грн.,матеріальна допомога на оздоровленняна підставі п. 4.10 Колективного договору у розмірі 5115,00 грн. та кошти, передбачені п. 8.8 Положення про оплату праці у розмірі 10230,00 грн.Зазначила, що її середньоденний заробіток складає 566,97 грн., а отже середній заробіток, який відповідач повинен їй виплатити за затримку розрахунку при звільненні, дорівнює множенню середньоденного заробітку на кількість робочих днів, починаючи з дня звільнення по день ухвалення судового рішення.

Ухвалою від 23.12.2022 зазначена позовна заява, подана без додержання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Заявою представника позивача від 28.12.2022 недоліки позовної заяви було усунено, а саме надано суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору.

Ухвалою від 09.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження у справі із призначенням підготовчого судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, зареєстрований у суді 14.02.2023 за вх. № 1406/23, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування заперечень проти позовної заяви відповідач, не оспорюючи сум заявлених позивачем до стягнення зазначив, що рішенням правління AT «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.) встановлено, що на період дії правового режиму воєнного стану інші додаткові виплати, які передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, призупинено.У спільному листі AT «Укрзалізниця» та Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України від 06.09.2022 № Ц-3-91/1459/УПроф/30-22 зазначається, що на період дії правого режиму воєнного стану в Україні призупинено виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами, зокрема одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті.Зазначив, що виплати одноразової і додаткової матеріальної допомоги, передбачені п. 4.10, п. 4.11 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони, та п. 8.8 Положення про оплату праці працівників AT «Укрзалізниця», можуть бути здійснені позивачу ОСОБА_1 лише після припинення або скасування режиму воєнного стану в України, а також у разі покращення фінансового стану AT «Укрзалізниця», що дасть змогу змінити зазначене рішення правління до припинення або скасування воєнного стану. Відповідно, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, не підлягає нарахуванню.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, зареєстрована у суді 14.02.2023 за вх. № 1387/23, у якому представник позивача заперечувала проти позиції відповідача, наведеної у відзиві.

На обґрунтування заперечень проти доводі, наведених у відзиві сторона позивача зазначила, щопосилання відповідача на призупинення виплат, передбачених Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема виплат, передбачених п. 4.10, п. 4.11 Колективного договору є безпідставним оскільки зміни до Колективного договору та Положення про оплату праці працівників AT «Укрзалізниця» не вносились. Також зазначила, що Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» набрав чинності 24.03.2022, тобто після рішення правління AT «Укрзалізниця» від 14.03.2022 про призупинення виплат.

Ухвалою від 28.03.2023 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Ухвалою від 31.05.2023 прийнято відмову позивача від частини позовних вимог, а саме вимоги про стягнення заборгованості, передбаченої п. 4.11 Колективного договору у розмірі 138340,10 грн. у зв`язку із сплатою зазначеної виплати відповідачем позивачу добровільно у повному обсязі. Провадження у справі у зазначеній частині позовних вимог закрито.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити обґрунтовуючи свою позицію аналогічно викладеному у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову аргументуючи свою позицію аналогічно викладеному у відзиві на позовну заяву. На уточнююче питання пояснив, що відповідач не заперечує право ОСОБА_1 на отриманняна підставі п. 4.10 Колективного договору матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 5115,00 грн., та одноразового заохочення, передбаченого п. 8.8 Положення про оплату праці у розмірі 10230,00 грн., однак такі виплати можна буде провести лише після припинення або скасування режиму воєнного стану в України.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позицію позивача та зазначив про те, що позиція позивача є обґрунтованою, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Заслухавши позивача та її представника, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

За даними трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання з 22.09.1995 по 31.08.2022 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посадах стрільця, старшого стрільця та начальника відділення стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів ст. Долинська (1 група) виробничого підрозділу «Знам`янський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» AT «Укрзалізниця» (далі - Знам`янський загін воєнізованої охорони). Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці.

Протоколом № НОР-3-16/165 від 23.08.2022 Знам`янського загону воєнізованої охорони визначено, що стаж роботи у залізничній галузі Бондарчук Н.Г. складає 26 років 11 місяців 10 днів, що дає право останній при звільненні на пенсію вперше на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі восьми середньомісячних заробітків (посадових окладів) відповідно доп. 4.11 Колективного договору.

Відповідно до наказу (розпорядження) № 32/ос від 23.08.2022 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 було звільнено 31.08.2023 на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з отриманням права виходу на пенсію за віком.

Крім того, зазначеним наказом передбачено виплату ОСОБА_1 на підставі п. 4.11 Колективного договору восьми середньомісячних заробітків (посадових окладів).

Протоколом № НОР-3-16/168 від 23.08.2022 засідання комісії з питань оплати праці працівників Знам`янського загону воєнізованої охорони, на підставі п. 8.8 Положення про оплату праці, крім іншого визначено право ОСОБА_1 за багаторічну та сумлінну працю на отримання одноразового заохочення до ювілейної дати - 60 років у розмірі 100 % посадового окладу (тарифної ставки).

Наказом (розпорядженням) № 243/в від 29.03.2022 передбачена виплата ОСОБА_1 матеріальна допомога на оздоровлення.

За даними розрахунку заробітної плати оклад (тариф) ОСОБА_1 становив 10230,00 грн.

За даними довідки про середню заробітну плату (дохід) Знам`янського загону воєнізованої охорони середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 566,97 грн.

Відповідно до змісту Колективного договору, з наступними змінами та доповненнями:

- положеннями п. 4.10 передбачено право працівника на отримання одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі не менше 50 % тарифної ставки чи посадового окладу;

- положеннями п. 4.11, зокрема передбачено виплату одноразового грошового допомоги у зв`язку із виходом на пенсію вперше за наявності більше 15 років стажу у галузі у розмірі п`яти середньомісячних заробітків та додатково три середньомісячні заробітки при наявності стажу у жінок від 25 до 30 років.

Відповідно до змісту п. 8.8 Положення про оплату праці працівників АТ «Укрзалізниця» працівникам підрозділу можуть бути нараховані та виплачені одноразові заохочення до ювілейних дат працівників (50, 60, 70 років) залежно від стажу роботи в АТ «Укрзалізниця» та посадового окладу (тарифної ставки), зокрема у розмірах понад 15 років - 100%.

Зазначені вище, встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечувалися.

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Згідно з положеннями ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено до структури заробітної плати входять:

- основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, одноразова грошова допомога у зв`язку із виходом на пенсію вперше (п. 4.11 Колективного договору), одноразова допомоги на оздоровлення (п. 4.10 Колективного договору) та одноразове заохочення до ювілейних дат працівників (п. 8.8 Положення про оплату праці), - входятьдо структури заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

З урахуванням встановлених обставин та наведених положень законів суд констатує, що при звільненні ОСОБА_1 їй належали до виплати у день звільнення: одноразова грошова допомога у зв`язку із виходом на пенсію вперше (п. 4.11 Колективного договору); одноразова допомоги на оздоровлення (п. 4.10 Колективного договору) у розмірі 5115,00 грн. (50% окладу (тарифу) ОСОБА_1 - 10230,00 грн.); одноразове заохочення до ювілейних дат працівників (п. 8.8 Положення про оплату праці) у розмірі 10230,00 грн. (100% окладу (тарифу) ОСОБА_1 - 10230,00 грн.),

Розмір зазначених виплат та наявність правових підстав для їх виплати ОСОБА_1 відповідачем у справі не заперечувались.

Поряд з цим, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на протокол засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022, як на законну підставу для невиплати позивачу належних їй сум при звільненні у період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

За змістом ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.

Відповідно до п. 1.6 Колективного договору у період дії колективного договору адміністрація та профспілковий комітет можуть вносити зміни і доповнення лише, які не погіршують умови праці, соціальні і трудові інтереси робітників. Вони вносяться на спільному засіданні адміністрації та профкому за згодою сторін, з обов`язковим інформуванням колективу загону.

Положення п. 1.7 Колективного договору передбачено, що договір не може погіршувати положення працівників по відношенню до діючого законодавства, Генеральної та Галузевої угод. У випадку якщо в період дії колективного договору будуть прийняті державні нормативні акти з гарантіями, нижче ніж передбачено колективним договором, то норми колективного договору діють до закінчення строку його дії.

Доказів внесення змін до колективного договору у 2022 році стосовно призупинення на період дії військового стану в Україні нарахування та виплати належних працівникам додаткових виплат, зокрема одноразова допомога у зв`язку з виходом на пенсію за віком та грошової винагороди з нагоди настання ювілейної дати, відповідачем суду не надано.

15.03.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених ст. 43, ст. 44 Конституції України.

За змістом ст. 11 вказаного закону на період дії воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативною роботодавця.

Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» набрав чинності лише 24.03.2022, а тому ухвалювати рішення про призупинення додаткових виплат працівникам посилаючись на правовий режим воєнного стану 14.03.2022 у правління АТ «Укрзалізниця» не було, через відсутність зворотної дії у часі вказаного Закону.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що правових підстав для призупинення виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із виходом на пенсію вперше (п. 4.11 Колективного договору), одноразової допомоги на оздоровлення (п. 4.10 Колективного договору) у розмірі 5115,00 грн. та одноразового заохочення до ювілейних дат працівників (п. 8.8 Положення про оплату праці) у розмірі 10230,00 грн., - у АТ «Укрзалізниця» не було, а тому вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь таких виплат є обґрунтованою з урахуванням добровільної сплати відповідачем останній одноразової грошової допомоги у зв`язку із виходом на пенсію вперше.

Відповідно до умов ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Отже, суд констатує наявність вини роботодавця - відповідача АТ «Укрзалізниця» у невиплаті належних звільненому працівникові - позивачу ОСОБА_1 у день її звільнення коштів у виді одноразової грошової допомоги у зв`язку із виходом на пенсію вперше (п. 4.11 Колективного договору), одноразової допомоги на оздоровлення (п. 4.10 Колективного договору) у розмірі 5115,00 грн. та одноразового заохочення до ювілейних дат працівників (п. 8.8 Положення про оплату праці) у розмірі 10230,00 грн. (без вирахування сум податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів), що також свідчить про наявність у відповідача обов`язку по виплаті останній середнього заробітку за весь час затримки, а саме, враховуючи, що станом на час розгляду справи такі виплати відповідачем не проведено (за виключенням добровільної сплати відповідачем ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із виходом на пенсію вперше), - по день ухвалення даного рішення.

Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, з наступними змінами (далі - Порядок).

Так, абз. 3 п. 2 Порядку встановлено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

За змістом абз. 2 п. 3 Порядку суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 566,97 грн., що жодна із сторін не заперечувала та не оспорювала.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

За таких, встановлених судом обставин справи, враховуючи, що строк затримки виплати належних ОСОБА_1 при звільненні сум, з урахуванням дати звільнення - 31.08.2022, не проведення повного розрахунку на день ухвалення даного рішення 19.07.2023, - становить - 230 днів (з урахуванням ч. 6 ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах військового часу», яким зупинена дія ст. 73 КЗпП України щодо визначення святкових і неробочих днів), що з урахуванням розміру її середньоденної заробітної плата - 566,97 грн. свідчить про те, що розмір середнього заробітку останньої за вказаний період становить 130403,10 грн.

Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Суду України наведених у п. 6 постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 13.10.2020 у справі № 712/9213/18, визначена судом сума середнього заробітку підлягає стягненню з вирахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Таким чином, суд визначає суму, що підлягає стягненню без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку є обов`язком роботодавця та працівника.

Щодо позиціє відповідача судом відзначається таке.

Доводи відповідача про те, що рішення правління АТ «Укразалізниця» від 14.03.2022 було ухвалено за погодженням та участю відповідних профспілкових органів, є безпідставними з огляду на те, колективний договір укладався між адміністрацію АТ «Укрзалізниця» та профспілковим комітетом Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони, а доказів, що вказаними учасниками вносились зміни до Колективного договору щодо спірних виплат, відповідачем суду надано не було.

Посилання відповідача на те, що виплати, передбачені зокрема п. 8.8 Положення про оплату праці працівників АТ «Укрзалізниця» рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 24.10.2022 вирішено проводити у хронологічній послідовності, починаючи з листопада 2022 року згідно з графіком погашення, у відповідності до якого запланована виплата й ОСОБА_1 року, є безпідставними, адже не підтверджують виконання обов`язку відповідача по виплаті належних ОСОБА_1 при звільненні коштів та не звільняють від обов`язку його виконання.

Посилання АТ «Укрзалізниця» на ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою передбачено, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили, є безпідставними, з огляду на те, що відповідачем документально не підтверджено як саме бойові дії або дії інших обставин непереборної сили вплинули на його можливість виконувати покладений на АТ «Укрзалізниця» обов`язок виплатити працівникові при звільненні всі належні до сплати кошти.

Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги, визнання, але не виплату позивачу при звільненні 31.08.2022 відповідачем з його вини заробітної плати з урахуванням доплат та компенсацій у сумі 15345,00 грн., з яких: заборгованість з виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 5115,00 грн.; заборгованість, передбачена п. 8.8 Положення про оплату праці у розмірі сумі 10230,00 грн. (без вирахування сум податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів) та не проведення відповідачем повного розрахунку з позивачем після її звільнення - з 01.09.2022 по день ухвалення даного рішення 19.07.2023, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та доведеними, а тому такі вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведених вище розрахунків суду, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи.

Керуючись статтями 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заробітну плату (грошові кошти), невиплачені при звільненні у сумі 15345 (п`ятнадцять тисяч триста сорок п`ять) грн., з яких: заборгованість з виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 5115 (п`ять тисяч сто п`ятнадцять) грн.; заборгованість, передбачена п. 8.8 Положення про оплату праці у розмірі сумі 10230 (десять тисяч двісті тридцять) грн.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення цього рішення у розмірі 130403 (сто тридцять тисяч чотириста три) грн. 10 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду безпосередньо або через Долинський районний суд Кіровоградської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач - акціонерне товариство «Українська залізниця», місцезнаходження: вул. Єжи Гедройця буд. 5, МСП м. Київ-150, 03150, ;

- третя особа - первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони, місцезнаходження: вул. Станційна буд. 29а, м. Знам`янка, Кіровоградська область, 27400.

Повне рішення суду складено 26.07.2023.

Суддя О.А. Кнуров