Провадження № 2/761/227/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Бражніченко І.О.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів Оприска М.В., Коров`яка Б.Є.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в загальному провадженні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Оприска Миколи Васильовича про залишення позову без розгляду в цивільній справі за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_2 , про скасування державної реєстрації права, визнання спадщини відумерлою та витребування майна, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права, визнання спадщини відумерлою та витребування майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2022 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

14.03.2023 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Оприска Миколи Васильовича про залишення позову без розгляду. Клопотання обґрунтовано тим, що прокурор обґрунтовуючи право на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради, прокурор Київської місцевої прокуратури №10 посилався на те, що в даному випадку, порушення інтересів держави полягає в тому, що квартира, яка б мала бути визнаною відмерлою спадщиною, та відповідно до закону перейти у власність територіальної громади міста Києва, незаконно привласнена фізичними особами.

Таким чином, представник відповідача вважає, що звертаючись до суду з позовом керівник Київської місцевої прокуратури №10 не обґрунтував підстави представництва, а саме не зазначив, у чому полягає порушений інтерес держави у спірних правовідносинах, оскільки в цих правовідносинах Київська міська рада не здійснювала делегованих повноважень, а позовні вимоги стосуються передання спірної квартири у комунальному власність. Окрім того, у клопотанні зазначено, що прокурор не з`ясував причин, які перешкоджають Київській міській раді самостійно захистити інтереси територіальної громада, та не повідомив про них суду, відтак, не підтвердив підстав для представництва інтересів держави, таким чином, у справі, на думку представника позивача, не було передбачених законом виключних випадків коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави.

20.04.2023 до суду надійшли заперечення прокурора на клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання з підстав викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Оприско Микола Васильович в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Коровяка Богдан Едуардович в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання.

Третя особа в судовому засіданні підтримала думку прокурора та просила відмовити в задоволенні вказаного клопотання.

Вислухавши думку прокурора, представників відповідачів, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Згідно п.4 ч.4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

За ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з п. 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до абзацу 1 частини 3 та абзаців 1, 2 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

В позовній заяві прокурором зазначено, що порушення інтересів держави полягає в тому, що квартира АДРЕСА_1 , право на яку, відповідно до закону, належить територіальній громаді міста Києва, незаконно привласнена фізичними особами. Наведене завдає шкоди державі та порушує норми Конституції України, зокрема, ст. 47, відповідно до якої громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 зазначив, що із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічну позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 17.10.2018 у справі № 910/11919/17, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18.

Враховуючи правовідносин у вказаній справі інтереси держави полягають, зокрема, у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання.

Як уже зазначалось судом, прокурор в позовній заяві вказав, що у даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що квартиру АДРЕСА_1 , право на яку відповідно до закону належить територіальній громаді міста Києва, незаконно привласнено фізичними особами.

Так, економічні інтереси держави полягають, у тому числі, в законному та ефективному використанні об`єктів, що є комунальною власністю - для задоволення суспільної потреби у функціонуванні місцевого самоврядування.

Дотримання всіма суб`єктами права встановленого законодавством порядку набуття та відчуження майна, у тому числі комунального, беззаперечно становить інтерес держави, однак у даному випадку квартирою, яка повинна бути визнана відумерлою спадщиною Київської міської ради, незаконно відчужена іншими особами.

Первинну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 проведено за ОСОБА_5 на підставі довідки ЖБК «Науковий робітник» від 27.05.1992 № 40.

Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві надано копію актового запису про смерть від 24.04.2018 № 7140, відповідно до якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років. При цьому близькі та рідні особи, які можуть бути спадкоємцями ОСОБА_5 , відсутні.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 1277 ЦК України, квартира АДРЕСА_1 могла б бути визнана відумерлою спадщиною та перейти у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Однак з матеріалів справ вбачається, що 14.06.2018 право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , серія та номер: 2245, виданий 17.09.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко В.Ф.

У подальшому, право власності на спірне нерухоме майно на підставі свідоцтва від 08.01.2019 номер 20, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А., перейшло до ОСОБА_4 .

Зазначені дії, на переконання прокурора, порушують економічні інтереси держави в особі територіальної громади м. Києва, оскільки як вказано у позовній заяві всупереч встановленому законодавством порядку ОСОБА_3 зареєстрував за собою без законних правових підстав право власності на квартиру, яка має бути визнана відумерлою спадщиною та перейти у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

У даному випадку порушення прав територіальної громади беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів, оскільки таке порушення суперечить конституційному обов`язку держави щодо забезпечення прав людини та гарантування належного функціонування місцевого самоврядування, ослаблює економічні основи місцевого самоврядування, що потребує реагування у межах наданої Конституцією України компетенції.

Виявивши факт порушення інтересів держави, прокурор також встановив, що захист цих інтересів не здійснюється уповноваженим органом, а саме: Київрадою.

З аналізу ст.ст. 1, 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» випливає, що на території міста Києва правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності від імені та в інтересах територіальної громади здійснює Київська міська рада.

В силу приписів ст. 1277 ЦК України, враховуючи, що спірна квартира знаходиться у місті Києві, територіальна громада м. Києва в особі Київради має право на цю квартиру, яка є відумерлою спадщиною.

Відповідно до ст. 18-2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Зі змісту ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України вбачається, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. «Нездійснення захисту» має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.01.2022 у справі № 911/538/20.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звернувся до суду у розумний строк.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватись як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням, зокрема, таких чинників: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

При цьому, слід зазначити, що наявність підстав для представництва інтересів держави саме прокурором не залежить від бажання уповноваженого органу, адже ці підстави встановлені нормами чинного законодавства.

Позовна заява у даній справі в інтересах держави в особі Київради до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою, витребування майна ініційовано саме прокурором.

При цьому, Київська міська рада листом від 02.10.2019 повідомила прокуратуру про те, що заходи щодо витребування зазначеної квартири у власність територіальної громади м. Києва не вживалися.

Також Департамент комунальної власності м. Києва (виконавчого органу Київської міської державної адміністрації) у листі № 056/08/95-10357 від 21.05.2020 звертається з проханням вжиття заходів прокурорського реагування представницького характеру, шляхом звернення прокурора до суду в інтересах Київської міської ради з позовом про повернення майна.

Таким чином, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Наведені висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20.

Можливе незаконне заволодіння спірною квартирою та розпорядження нею без відповідних правових підстав впливає на права територіальної громади столиці, однак Київрада не здійснює свої визначені законом повноваження щодо захисту інтересів жителів територіальної громади. У зв`язку з цим, прокурором 09.07.2020 подано позовну заяву у даній справі.

Згідно з п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Водночас обізнаність компетентного органу про існуючі порушення має бути підтверджена, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу до суду від його імені.

Як вище зазначалось, прокурор повідомляв Київраду про порушення інтересів відповідними листами.

Однак Київрада звернулась до органів прокуратури з проханням вжиття заходів реагування представницького характеру.

Крім того, на виконання ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурором повідомлено Київську міську раду про звернення до суду з вказаним позовом листом від 24.11.20 № 41-6851-20.

Таким чином прокурором дотримано порядок, передбачений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», щодо попереднього, до звернення до суду, повідомлення про це відповідного суб`єкта владних повноважень, а обізнаність уповноваженого органу про допущені порушення інтересів держави упродовж тривалого часу підтверджується сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи. Порушення інтересів держави та бездіяльність Київської міської ради щодо їх захисту є безумовною підставою для вжиття прокурором заходів реагування в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а тому підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

Враховуючи викладена, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 - адвоката Оприска Миколи Васильовича про залишення позову без розгляду є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 185, 187, 257, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 25.07.2023.

Суддя: