НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 липня 2023 рокуСправа № 322/203/23

Новомиколаївський районний суду Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О., секретар судового засідання Блажко О.П.,

за участю: представника позивача - адвоката Кравченка В.А.,

представника відповідача - адвоката Острика С.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання недійсними договорів позики.

Короткий зміст позовних вимог, рух справи.

02.03.2023 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов, в якому позивач просив суд:

- визнати недійсними укладені між ОСОБА_2 , та ним, ОСОБА_1 договори позики грошових коштів від 25 грудня 2009 року та 1 лютого 2010 року посвідчені приватним нотаріусом Новомиколаївського нотаріального округу Запорізької області Моргуновим О.В. та зареєстрованих в нотаріальних реєстрах за №2266 та №99.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

В рамках цивільної справі №322/911/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування суми боргу за договорами позики, позивач дізнався про існування договорів позики від 25.12.2009 і 01.02.2010 з яких випливало, що начебто він отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у виді позики по 18.000 гривень за кожним договором, які зобов`язався повернути за першою вимогою.

Відповідач ніколи не позичав йому грошові кошти і він ніколи не підписував договорів позики. За проханням відповідача, він уклав з останнім (в дні якими начебто були укладені договори позики) договори оренди належних йому на праві власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а також в ці дати надав нотаріально посвідчені довіреності на розпорядження земельними ділянками дружині відповідача ОСОБА_4 . Довіреності були посвідчені нотаріально.

Відповідач скориставшись тим що, він в той час зловживав спиртними напоями і не дуже розумів, що творить, ввів його в оману пообіцявши високу орендну платню за землю, уклав з ним договори оренди землі терміном на 49 років (розуміючи, що він стільки не проживе), отримав від нього на його дружини довіреності на фактичне розпорядження його земельними ділянками і на тому все закінчилось.

До теперішнього часу, він жодного разу орендної плати не отримував. Відповідач розумів, що він зловживаючи спиртними напоями, з відсутністю коштів ніколи не звернусь до суду щоб відстоювати порушене своє право.

Натомість, як тепер з`ясувалося, начебто існують ще і договори позики і відповідач щоб забрати його земельні ділянки, пред`явив позов до суду про відшкодування з мене грошових коштів саме за цими договорами позики. При цьому за двома договорами позики, він повинен вернути не 36 тисяч гривень, а відшкодовують з мене 2 268 204,98 гривень (два мільйони двісті шістдесят вісім тисяч двісті чотири гривні 98 копійок).

Як підставу для позиву посилався на положення ст.235 ЦК України.

Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 02.03.2023 було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу строк на подачу відзиву.

15.03.2023 в рамках цієї справи від позивача надійшла заява про зупинення провадження по справі №322/911/22 (де сторонами виступали ті самі особи).

16.03.2023 представником відповідача - адвокатом Остриком С.Ю. подано відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

В обґрунтування відзиву зазначено наступне.

Позовна заява ОСОБА_1 , обґрунтована тим, що він зловживаючи спиртними напоями, «не дуже розумів, що він творив», а відповідач, нібито, знаючи це, розумів, що у зв`язку із відсутністю коштів ОСОБА_1 ніколи не звернеться до суду відстоювати своє порушене право.

З пояснень відповідача наданих своєму представнику випливало, що ОСОБА_1 сам звернувся до ОСОБА_2 із проханням надати в позику грошові кошти, оскільки він знаходився у скрутному матеріальному становищі.

Водночас, договори позики від 25.12.2009 і 01.02.2010, які намагається визнати недійсними ОСОБА_1 , є нотаріально посвідченими з боку приватного нотаріуса Моргунова О.В.

Відповідно до преамбули кожного із договорів «сторони (в т.ч., і ОСОБА_1 ) ознайомлені із наслідками недодержання при вчиненні правочину вимогу закону, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи добровільно, без будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, на підставі попередньої усної домовленості, уклали цей договір про нижченаведене... ».

Отже, Позивач, зазначаючи про те, що він не підписував договори позики 25.12.2009 і 01.02.2010, фактично звинувачує приватного нотаріуса Моргунова О.В. у фальсифікації зазначених договорів.

Водночас, із 2009 та 2010 років пройшло багато часу. Протягом зазначеного часу відсутні будь - які обвинувальні вироки та кримінальні провадження відносно нотаріуса ОСОБА_5 щодо фальсифікації договорів, які має намір оспорити ОСОБА_1 .

Більше того, ОСОБА_1 до позову долучена копія нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Чепець О.С. довіреності від 18.03.2021 за р.н. 279 на надання доручення щодо професійної правової допомоги адвокату Кравченку В.А.

За змістом цієї довіреності ОСОБА_1 також «попередньо ознайомлений нотаріусом із загальними вимогами закону, додержання яких є необхідним для чинності правочину, усвідомлюючи значення своїх дій та згідно вільного волевиявлення, яке повністю відповідає моїй волі ... уповноважую громадянина України... бути моїм представником...»

Позивач тим самим суперечить своїм же заявам та діям, зазначаючи, з одного боку, що він не розумів значення своїх дій при підписанні договорів позики, з іншого боку, укладаючи нотаріально посвідчені правочини із іншими особами, усвідомлюючи при цьому значення своїх дій та згідно вільного волевиявлення.

В іншому випадку, якщо дотримуватися викладеної позивачем позиції в позовної заяви, усі нотаріуси не врахували його стан недієздатності та сфальсифікували від його імені. Звинувачення в цьому двох нотаріусів в різних нотаріальних округах є неприйнятною позицією.

Як підставу для позиву посилався на положення ст.3, 16, 203, 215, 225, 263 ЦК України, постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 (провадження №61-30435сво18), від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 (провадження №61 -22315сво 18), від 11 листопада 2019 року у справі №496/4851/14-ц (провадження №61-7835сво 19), постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №157/2935/17 (провадження №61-8778св19), від 13 травня 2019 у справі №372/830/17-ц (провадження №61-39444св18), від 22 травня 2019 року у справі №234/9293/14-ц (провадження №61-2968св19), від 6 лютого 2020 року у справі №495/538/16-ц (провадження №61-43716св18), від 16 вересня 2021 року у справі №643/6473/17 (провадження № 61-13275св20).

22.03.2023 під час підготовчого засідання було з`ясовано, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу. В цьому ж засіданні представник позивача заявив усне клопотання про виклик і допит в якості свідка приватного нотаріуса ОСОБА_5 без належного обґрунтування.

Ухвалою від 22.03.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення позовної заяви.

30.03.2023 позивачем було усунуто недоліки.

Ухвалою суду від 31.03.2023 продовжено розгляд справи; призначено підготовче засідання на 18.04.2023.

18.04.2023 позивач і його представник в підготовче засідання не з`явилися. Втім, з огляду на наявність заяви позивача (про зупинення провадження у іншій справі) і клопотання представника позивача про виклик свідка, з урахуванням думки представника відповідача було вирішено відкласти підготовче засідання на 23.05.2023.

19.05.2023 від представника позивача надійшло клопотання про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1 і заява про розгляд цього клопотання і проведення підготовчого засідання призначеного на 23.05.2023 без участі представника позивача. Водночас підстави позовної заяви відповідно до вимог ст.49 ЦПК України ані позивачем, ані його представником не змінювались. Раніше заявлене клопотання про виклик в судове засідання нотаріуса Моргунова О.В. залишилось без обґрунтування. Відповідь на відзив також подано не було.

23.05.2023 від представника відповідача надійшла заява про застосування строків давності та відмову у задоволенні позову у зв`язку із застосуванням такого строку.

В підготовчому засіданні 23.05.2023 представником відповідача були надані заперечення щодо клопотання про виклик і допит в якості свідка приватного нотаріуса, заяву про зупинення справи представник відповідача просив залишити без розгляду.

У вказаному підготовчому засіданні протокольною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про виклик і допит в якості свідка приватного нотаріуса ОСОБА_5 , заява про зупинення справи була залишена без розгляду.

Підставою для відмови у задоволення клопотання про виклик свідка слугувало не дотримання представником позивача вимог ч.3 ст.91 ЦПК України, а саме не зазначення, які обставини міг підтвердити цей свідок з урахуванням того, що ОСОБА_5 є нотаріусом і на нього розповсюджуються положення ст.8 Закону України «Про нотаріат».

Підготовче засідання було відкладено на 07.06.2023 задля надання можливості сторонам висловити позиції, надати пояснення і додаткові клопотання в контексті доцільності призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1

30.05.2023 від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

07.06.2023 від представника відповідача надійшли письмові заперечення на клопотання про призначення експертизи і заява про проведення підготовчого засідання без участі адвоката Острика С.Ю. У заяві представник відповідача просив закрити підготовче провадження.

В підготовче засідання призначене на 07.06.2023 позивач, відповідач і його представник не прибули, представник позивача на відеозв`язок не вийшов. У вказаному засіданні було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1 . Підготовче провадження було закрито, і призначено справу до судового розгляду по суті на 22 червня 2023 року. Мотиви і підстави відмови у задоволення клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1 викладені в ухвалі суду від 07.06.2023.

В судове засідання призначене на 22.06.2023 позивач і його представник, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи не прибули, причини неявки суду не повідомили. У вказаному засіданні було розпочато судовий розгляд, проголошено короткий зміст позову, заслухано вступне слово представника відповідача, досліджено докази. З огляду на першу неявку позивача і його представника відкладено розгляд на 11.07.2023.

В судовому засіданні 11.07.2023 представником позивача подано клопотання (повторне) про призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1 .

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання оскільки питання для вирішення якого воно заявлено було вирішено на підготовчому проваджені, а само клопотання подано на стадії судового розгляду.

Заслухавши сторони і дослідивши вказане клопотання суд дійшов висновку, що є таким, що подано з після закінчення процесуальних строків, є аналогічним за змістом з тим, яке було розглянуто судом на стадії підготовчого провадження і у задоволенні якого було відмовлено. У повторному клопотанні лише додатково зроблено посилання на положення ст.105 ЦПК України, водночас нові обставини, які не були предметом оцінки суду при вирішенні первинного клопотання про призначення експертизи в повторному не зазначені. У повторному клопотанні не зазначені причини його подачі через чотири місяці після подачі позовної заяви, після закриття стадії підготовчого провадження, під час судового розгляду в другому судовому засіданні саме перед дебатами, не додані жодні докази, які б свідчили про те, що позивач потрапляв у ДТП у період укладання оспорюваних договорів.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що позивач взагалі не з`явився в судові засідання жодного разу і не надав будь-яких пояснень, як стосовно обставин вказаних в клопотанні, так можливої зміни підстав позову (в позові йшлося про те, що ОСОБА_1 , не укладав договорів позики, а зі змісту клопотання виплавало, що він не пам`ятав про укладання цих договорів), дії представника позивача в контексті заявленого повторного клопотання судом розцінені, як зловживанням процесуальними правами тому було ухвалено рішення про повернення представнику позивача цього клопотання відповідно до ч.3 ст.44 ЦПК України.

Інших заяв і клопотань сторони в цьому засіданні не подали, в судових дебатах підтримали свої заяви по суті справи.

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права:

25.12.2009 ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 бути її представником з питань управління належною йому, на підставі Державного акта на право приватної вланості на землю серії IV- ЗП №030307 земельної ділянки площею 7,23 га, що розташована на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Довіреність видана терміном на двадцять років і дійсно до двадцять п`ятого грудня дві тисячі двадцять дев`ятого року без права передоручення повноважень іншим особам.

Довіреність підписана ОСОБА_1 , посвідчена приватним нотаріусом Моргуновим О.В., підписана довірителем в присутності нотаріуса, особу ОСОБА_1 , встановлено, його дієздатність перевірено. Договір зареєстрований в реєстрі за №2265.

25.12.2009 між ОСОБА_2 (Позикодавецем) і ОСОБА_1 (Позичальником), укладений договір позики, за умовами якого Позикодавець передав Позичальникові грошові кошти у сумі 18000 гривень, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах, визначених цим договором (пункт 1).

Грошові кошти, які є предметом цього договору передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання цього Договору (пункт 2).

Пунктом 12 Договору визначено, що сторони у присутності нотаріуса стверджують, що:

- однаково розуміють природу цього правочину та його правові наслідки;

- договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі;

- договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину;

- не обмежені в праві укладати правочини;

- вони не визнані в установленому порядку недієздатними (повністю або частково);

- не перебувають у хворобливому стані, не страждають в момент укладення цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомленню значення своїх дій;

- вільно володіють українською мовою;

- проект цього договору, складений нотаріусом з урахуванням умов, визначених сторонами, та умов, які є обов`язковими, ними прочитаний, зрозумілий і схвалений.

У пункті 16 вказано, що цей договір складено та нотаріально посвідчено у трьох примірниках, один з яких зберігається у справах приватного нотаріуса Моргунова О.В. Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області, а інші виготовлені на спеціальних бланках, видаються Позикодавцю та Позичальнику.

Договір підписаний сторонами.

Також додатковим підписом ОСОБА_1 на даному договорі посвідчено той факт, що зобов`язання позикодавця по сплаті на його користь суми позики, встановленої пунктом 1 даного договору, виконано позикодавцем належним чином до підписання даного договору, а також ту обставину, що він не має претензій та зауважень до позикодавця, пов`язаних з розрахунком по даному договору.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Моргуновим О.В., підписаний сторонами в його присутності, особу сторін встановлено, їх дієздатність перевірено. Договір зареєстрований в реєстрі за №2266.

01.02.2010 ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 бути її представником з питань виготовлення, отримання та реєстрації Державного акту на право власності на належну йому земельну ділянку площею 7,23 га (кадастровий номер :10:006:0016), що розташована на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, у відповідних уповноважених на те органах, а також здійснювати управління цією земельною ділянкою.

Довіреність видана терміном на двадцять років і дійсна до першого лютого дві тисячі тридцятого року без права передоручення повноважень іншим особам.

Довіреність підписана ОСОБА_1 , посвідчена приватним нотаріусом Моргуновим О.В., підписана довірителем в присутності нотаріуса, особу ОСОБА_1 , встановлено, його дієздатність перевірено. Договір зареєстрований в реєстрі за №98.

01.02.2010 між ОСОБА_2 (Позикодавецем) і ОСОБА_1 (Позичальником), укладений договір позики, за умовами якого Позикодавець передав Позичальникові грошові кошти у сумі 18000 гривень, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах, визначених цим договором (пункт 1).

Грошові кошти, які є предметом цього договору передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання цього Договору (пункт 2).

Пунктом 12 Договору визначено, що сторони у присутності нотаріуса стверджують, що:

- однаково розуміють природу цього правочину та його правові наслідки;

- договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі;

- договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину;

- не обмежені в праві укладати правочини;

- вони не визнані в установленому порядку недієздатними (повністю або частково);

- не перебувають у хворобливому стані, не страждають в момент укладення цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомленню значення своїх дій;

- вільно володіють українською мовою;

- проект цього договору, складений нотаріусом з урахуванням умов, визначених сторонами, та умов, які є обов`язковими, ними прочитаний, зрозумілий і схвалений.

У пункті 16 вказано, що цей договір складено та нотаріально посвідчено у трьох примірниках, один з яких зберігається у справах приватного нотаріуса Моргунова О.В. Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області, а інші виготовлені на спеціальних бланках, видаються Позикодавцю та Позичальнику.

Договір підписаний сторонами.

Також додатковим підписом ОСОБА_1 на даному договорі посвідчено той факт, що зобов`язання позикодавця по сплаті на його користь суми позики, встановленої пунктом 1 даного договору, виконано позикодавцем належним чином до підписання даного договору, а також ту обставину, що він не має претензій та зауважень до позикодавця, пов`язаних з розрахунком по даному договору.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Моргуновим О.В., підписаний сторонами в його присутності, особу сторін встановлено, їх дієздатність перевірено. Договір зареєстрований в реєстрі за №99.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграфом 2 глави 16 (Правочини) розділу IV ЦК України визначені правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону, серед яких зокрема наявні такі положення як: ст.225 ЦК України - правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними; ст.230 ЦК України - правові наслідки вчинення правочину під впливом обману; ст.234 ЦК України - правові наслідки фіктивного правочину; ст.235 ЦК України - правові наслідки удаваного правочину.

Згідно з ч.1 ст.215 підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6)).

Як підставу позовної заяви позивач посилався на положення ст.235 ЦПК України (удаваний правочин), а також опосередковано на те, що ним не підписувався договори позики і що його ввели в оману під час укладання договорів оренди земельної ділянки.

Відповідно до положень ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили (ч.1). Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ч.2).

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з висновками, викладеними Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові від 14.02.2022 у справі №346/2238/15-ц тлумачення статті 235 ЦК України свідчить, що: удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а не сторони. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків.

Зі змісту позовної заяви достеменно встановити який(і) саме правочин(и) сторони приховали уклавши оспорювані договори, встановити не можливо. Також з доводів позовної заяви не випливає, що сторони уклавши договори позики діяли умисно, навпаки у позові було вказано, що позивач згадані договори не підписував взагалі і відповідач ніколи не позичав йому грошові кошти.

У позовній заяві йшлося про те, що відповідач ввів позивача в оману при укладанні договорів оренди землі отримавши від нього довіреності на його дружину на фактичне розпорядження земельними ділянками, водночас питання щодо оренди земельних ділянок не є предметом розгляду цієї справи.

Доводи про те, що відповідач не позичав позивачу грошові кошти спростовуються наявністю згаданих договорів, а доводи що оспорювані договори не підписувалась ОСОБА_1 , суд вважає необґрунтованими, оскільки доказів, які б свідчили на протилежне не надано, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявлялось, доказів які б свідчили про фальсифікацію договорів нотаріусом також не надано.

Доводи представника позивача надані в судовому засіданні в контексті того, що ОСОБА_1 під час підписання договорів міг не усвідомлювати значення своїх дій (фактична підстава визначена ст.225 ЦК України) суд не приймає до уваги, оскільки ці доводи не були вказані у заяві по суті справи. Як вже зазначалося підстави позову, відповідно до ст.49 ЦПК України, стороною позивача не змінювались.

Позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом щодо того ж предмету, однак з інших підстав ніж в цій справі, що кореспондується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у справі №925/1152/21.

Виходячи з наведеного, обставини, на які посилалася позивач і його представник в обґрунтування пред`явленого позову, не були підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим суд визнає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Документально підтверджені судові витрати, понесені сторонами, у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складене 20 липня 2023 року.

Суддя Р.О. Губанов