Справа № 225/4412/19
Провадження № 2/361/95/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Позика до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2019 року ТОВ Фінансова компанія Позика звернулось до Дзержинського міського суду Донецької області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ Фінансова компанія Позика заборгованість за кредитним договором №0 від 21 липня 2006 року у розмірі 364 675,48 грн та судовий збір у розмірі 5 470,13 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 21 липня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком ?УкрСиббанк?, правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ ?УкрСиббанк? та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 0.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 40000,00 швейцарських франків 00 сантимів та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 1.2.2. Кредитного договору, позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, встановлений графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 21 липня 2016 року.

Виконання зобов`язань за Кредитним договором забезпечено порукою шляхом укладення між банком та ОСОБА_3 договору поруки

№0-П від 21 липня 2006 року.

Згідно п. 1.1 Договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 0 від 21 липня 2006 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно п. 1.4 Договору поруки, відповідальність поручителя і позичальника є солідарною, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте, всупечер умов кредитного договору позичальник не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам.

14 липня 2017 року між ПАТ ?УкрСиббанк? та Товариством з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія ?Фінактив? укладено Договір факторингу № 80, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №0 від 21 липня

2006 року та договором поруки №0-П від 21 липня 2006 року перейшло до ТОВ ?ФК ?Фінактив?.

14 липня 2017 року між ТОВ ?ФК ?Фінактив? та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Позика укладено Договір факторингу № 80/1, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №0 від 21 липня 2006 року Договором поруки №0-П від 21 липня 2006 року перейшло до ТОВ Фінансова компанія Позика.

Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу № 80/1 від 14 липня 2017 року, права вимоги, які клієнт відступає Фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників.

Згідно реєстру боржників до договору Факторингу №80/1, у позичальника існує заборгованість у розмірі 364 675,48 грн., що складається:

- загальна сума боргу за кредитним договором - 240 665,99 грн:

- загальна сума процентів, нарахованих на суму боргу - 124 009,49 грн.

Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, що є підставою для стягнення всієї суми заборгованості, в т.ч. процентів, що передбачено як законом, так і умовами договору.

12 липня 2019 року ухвалою судді Дзержинського міського суду Донецької області Немиш Н.В. відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 19.08.2019 року.

20 серпня 2019 року ухвалою судді Дзержинського міського суду Донецької області Немиш Н.В. дану цивільну справу передано за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

19 вересня 2019 року матеріали даної справи надійшли до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 19 вересня 2019 року вказана справа передана судді Селезньовій Т.В.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньової Т.В. від 23 вересня 2019 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 31 жовтня 2019 року.

13 грудня 2019 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

28 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_3 подала до суду відзив на позовну заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Посилалась на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, виходячи з наступного. Відповідно до позовної заяви та додатків до неї, а саме до кредитного договору №0 від 21 липня 2006 року укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком ?УкрСиббанк? та додатком № 1 до договору ?Графік погашення кредиту?

Відповідно до п. 1.1 договору, банк зобов`язується надати відповідачу 1, а відповідач 1 зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 40 000,00 швейцарських франків 00 сантимів та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно до п. 1.2.2. договору відповідач 1 у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, встановлений Графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 21 липня 2016 року.

Згідно до п.2 додатка №1 до договору ?Графік погашення кредиту? Відповідач 1

зобов`язується згідно умов договору повернути банку суму кредиту у терміни, передбачені графіком.

Додатком №1 до договору ?Графік погашення кредиту? чітко встановлена дата виконання зобов`язання та розмір максимально припустимої заборгованості.

З огляду на договір та додаток №1 до договору ?Графік погашення кредиту? вбачається, що сторони узгодили порядок виконання умов договору, а саме встановили часові проміжки протягом, яких відповідач 1 зобов`язаний здійснити свої зобов`язання, а саме повернути кредит банку, тобто коли та у якому обсязі відповідач 1 повинен здійснити черговий платіж, а саме з 25 серпня 2006 року до 25 червня 2016 року, шляхом повернення суми кредиту рівними платежами одного разу на місяць у сумі 334 швейцарських франків 00 сантимів, та сплати у проміжок часу з 25 червня 2016 року до 21 липня 2016 року 254 швейцарських франків 00 сантимів.

Звертає увагу суду на те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою саме 10 липня 2019 року. Враховуючи зазначене, слід зробити висновок, що частина вимог, яка викладена у позовній заяві не підлягають задоволенню, оскільки вже відбувся сплив позовної давності. А саме, не підлягають задоволенню вимоги з 25 серпня 2006 року до 25 травня 2016 року, а підлягають задоволенню лише вимоги з 25 червня 2016 року до 21 липня 2016 року.

Відповідно до позовної заяви, позивач зазначає, що згідно з Реєстру боржників до договору факторингу № 80/1 від 14 липня 2014 року у відповідача 1 існує заборгованість у розмірі 364675,48 грн., що складається з:

Загальна сума боргу за договором - 240 665,99 грн.;

Загальна сума процентів, нарахованих на суму боргу - 124 009,49 грн.

Відповідач звертає увагу суду на те, що це є єдиним документом на, котрий посилається позивач у позовній заяві, як на підтвердження суми заборгованості.

Вищевказаний документ не може бути доказом про наявність заборгованості, так як не відображає фактичного отримання відповідачем ОСОБА_4 грошових коштів зазначених у договорі, не вказує з якого моменту та у якій період виникла заборгованість за договором, не свідчить інформацію про сплачені відповідачем ОСОБА_4 , будь-які кошти за умовами договору.

Слід зазначити, що навіть договір та графік погашення це тільки пропозиція банку надати кошти у кредит, а документами, які б свідчили про фактичне надання кредиту можуть бути тільки первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 ЗУ ?Про бухгалтерський облік та фінансову звітність?, але до матеріалів справи такі документи не надані. Замість первинних документів до матеріалів надано вищезазначений реєстр. Крім того, такий реєстр сам по собі не може бути доказом по справі про наявність заборгованості, так як не є документом первинного бухгалтерського обліку та не відає вищевказаним інструкціям, постановам НБУ та вимогам ЗУ ?Про бухгалтерський облік та фінансову звітність?.

28 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Посилався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, виходячи з наступного. Відповідно до позовної заяви та додатків до неї, а саме до кредитного договору №0 від 21 липня 2006 року укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком ?УкрСиббанк? та додатком №1 до договору ?Графік погашення кредиту?

Відповідно до п. 1.1 договору, банк зобов`язується надати відповідачу 1, а відповідач 1 зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 40 000,00 швейцарських франків 00 сантимів та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно до п. 1.2.2. договору відповідач 1 у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, встановлений Графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 21 липня 2016 року.

Згідно до п.2 додатка №1 до договору ?Графік погашення кредиту? Відповідач 1

зобов`язується згідно умов договору повернути банку суму кредиту у терміни, передбачені графіком.

Додатком №1 до договору ?Графік погашення кредиту? чітко встановлена дата виконання зобов`язання та розмір максимально припустимої заборгованості.

З огляду на договір та додаток №1 до договору ?Графік погашення кредиту? вбачається, що сторони узгодили порядок виконання умов договору, а саме встановили часові проміжки протягом, яких відповідач 1 зобов`язаний здійснити свої зобов`язання, а саме повернути кредит банку, тобто коли та у якому обсязі відповідач 1 повинен здійснити черговий платіж, а саме з 25 серпня 2006 року до 25 червня 2016 року, шляхом повернення суми кредиту рівними платежами одного разу на місяць у сумі 334 швейцарських франків 00 сантимів, та сплати у проміжок часу з 25 червня 2016 року до 21 липня 2016 року 254 швейцарських франків 00 сантимів.

Звертає увагу суду на те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою саме 10 липня 2019 року. Враховуючи зазначене, слід зробити висновок, що частина вимог, яка викладена у позовній заяві не підлягають задоволенню, оскільки вже відбувся сплив позовної давності. А саме, не підлягають задоволенню вимоги з 25 серпня 2006 року до 25 травня 2016 року, а підлягають задоволенню лише вимоги з 25 червня 2016 року до 21 липня 2016 року.

Відповідно до позовної заяви, позивач зазначає, що згідно з Реєстру боржників до договору факторингу № 80/1 від 14 липня 2014 року у відповідача 1 існує заборгованість у розмірі 364 675,48 грн., що складається з:

-загальна сума боргу за договором - 240665,99 грн.;

-загальна сума процентів, нарахованих на суму боргу - 124009,49 грн.

Звертає увагу суду на те, що це є єдиним документом на, котрий посилається позивач у позовній заяві, як на підтвердження суми заборгованості.

Вищевказаний документ не може бути доказом про наявність заборгованості, так як не відображає фактичного отримання відповідачем 1 грошових коштів зазначених у договорі, не вказує з якого моменту та у якій період виникла заборгованість за договором, не свідчить інформацію про сплачені відповідачем 1, будь-які кошти за умовами договору.

Слід зазначити, що навіть договір та графік погашення це тільки пропозиція банку надати кошти у кредит, а документами, які б свідчили про фактичне надання кредиту можуть бути тільки первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 ЗУ ?Про бухгалтерський облік та фінансову звітність?, але до матеріалів справи такі документи не надані. Замість первинних документів до матеріалів надано вищезазначений реєстр. Крім того, такий реєстр сам по собі не може бути доказом по справі про наявність заборгованості, так як не є документом первинного бухгалтерського обліку та не відає вищевказаним інструкціям, постановам НБУ та вимогам ЗУ ?Про бухгалтерський облік та фінансову звітність?.

12 листопада 2020 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло заперечення на позовну заяву, в яких він посилається на те, що відповідно до наданих документів, а саме графіку погашення кредиту остання сума кредиту розмірі 254 швейцарські франки підлягає сплаті 25 червня 2016 року.

Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм відповідачі вважають, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. На це звернув увагу Верховний Суд України у своїй постанові ві 19.03.2014 №6-20цс14.

Позивачем до позовної вимоги додано тільки копія кредитного договору та графік

погашення кредиту. Вищевказані документи не можуть бути доказами про наявність

заборгованості, так як не мають ствердження фактичного отримання відповідачем

грошових коштів. Кредитний договір та графік погашення це тільки пропозиція банку надати

кошти у кредит, а документами, які б свідчили про фактичне надання кредиту можуть бути

тільки первинні бухгалтерські документи оформлені відповідно до вимог ст. 9 ЗУ ?Про

бухгалтерський облік та фінансову звітність? такі документи повинні відповідати вимогам

та виконані відповідно до ?Інструкції про ведення касових операції банками України?

затвердженої Постановою НБУ № 174 від 01.06.2011 року або аналогічною Інструкції

затвердженою Постановою НБУ№ 337 від 14.08.2003 року, яка діяла на час правовідносин

у разі здійснення операцій з готівкою. Такими документами можуть бути: заява на переказ

готівки, прибутково-видатковий ордер, заява на видачу готівки, меморіальний ордер

платіжне доручення, платіжні вимога-доручення. При чому вони повинні мати всі необхідні

реквізити які передбачені в Указівках щодо заповнення реквізитів розрахункових документів

та їх реєстрів, в тому числі повинні мати підпис отримувача або розпорядника коштів Також документи передбачаються і відповідно до Постанови НБУ №22 від 21.01.2004 року ?Пр

затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті?. Але

до матеріалів справи такі документи не надані. Замість первинних документів до матеріалів

надано абсолютно нечитабельна ксерокопія, навмисно надрукованого дрібним шрифтом

реєстру. Розібрати у наданому документі що-небудь неможливо. Крім того, такий реєстр

сам по собі не може бути доказом по справі про наявність безспірної заборгованості, так

як не є документом первинного бухгалтерського обліку та не відповідає вищевказаним

інструкціям, постановам НБУ та вимогам ЗУ ?Про бухгалтерський облік та фінансову

звітність?. Така правова позиція вказана у Постанові Касаційного господарського суду

в складі Верховного суду № 910/5226/17 від 21.02.2018 року, де чітко вказано, що доказами

про наявність заборгованості можуть бути тільки первинні бухгалтерські документи Крім

того, аналогічна позиція Верховного Суду викладена й у Постанові по справі

№161/16891/15-ц від 30.01.2018р.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи № 1369 від 10 грудня 2020 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали цивільної справи передані на розгляд судді Радзівіл А.Г., у зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_5 01 грудня 2020 року.

14 грудня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та призначено судове засідання до розгляду справи по суті. Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

09 червня 201 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. було витребувано в АТ УкрСиббанк належним чином завірені копії наступних документів:

-меморіальних ордерів;

-виписки по кредитному договору складених уповноваженою особою, підписаних та завірених печаткою;

-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0 укладений 21 липня 2006 року між Акціонерним комерційним банком УкрСиббанк та ОСОБА_1 .

13 липня 2021 року від Акціонерного комерційного банку УкрСиббанк надійшли витребовувані судом документи.

08 вересня 2022 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заперечення на позовну заяву (додаток), в яких зазначає, що відповідачі підтримують раніше надані заперечення, та вважають, з метою ретельного та об`єктивного розгляду справи, за доцільне доповнити заперечення наступними зауваженнями.

Судом, ухвалами від 17.03.2021 р. та 30.06.2021 року витребувано у позивача належним чином завірені копії документів.

Супровідним листом від 14.04.2021 року позивачем надано частину копій документів,

але вони виготовлені з порушенням чинного законодавства та не можуть бути належним та

допустимим доказом по справі, про що вказувалось у наданих запереченнях відповідачів.

Так, позивачем надано копію кредитного договору та графіку погашення кредиту.

Копії наданих документів завірені директором ТОВ ФК ?Позика? Андрієвим О.В.

Відповідно до ч.4 ст. 95 ЦПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чиним законодавством.

Частиною ч. 5 ст. 95 ЦПК України, передбачено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Але, у своєму супровідному листі від 14.04.2021 року, позивач вказує, що оригінали

документів знаходяться у єдиному екземплярі на зберіганні в ТОВ ФК ?Довіра та гарантія?,

тобто оригіналів завірених документів у позивача немає.

За таких умов, директор ТОВ ФК ?Позика? Андрієв О.В. завіряти копії договору та графіку погашення не мав, а надані до суду копії цих документів вважає підробленими, а у якості доказів по справі недопустимими та неналежними.

20 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду пояснення, в яких звертає увагу суду на те, що у наданих банком меморіальних ордерах жодного підпису відповідального виконавця банку, який оформив меморіальний ордер, та працівника, на якого покладено функції контролера на час проведення фінансової операції немає.

Більше того, бланки ордерів датовані різними датами 2006 року, а на штампах, проставлених банком, вказана одна дата - 05 липня 2021 року, один з ордерів від 13.09.2006 зовсім не має ніякого штампу.

Розрахунок заборгованості складається з помісячного періоду, починається з дати 21.07.2006 року. Помісячний розрахунок заборгованості закінчується 29.06.2019 року, що відповідає умовам кредитного договору, але до розрахунку включено один рядок датований 14.07.2017 року. Дата 14.07.2017 року не фігурує в жодному з документів, а саме головне, вона відсутня в умовах кредитного договору, строк дії якого відповідно до п. 12.1 кредитного договору з 21.07.2006 року по 21.07.2016 року та складає 10 років. Дата 14.07.2017 року не вкладається в обумовлений договором строк.

Крім того, розрахунок заборгованості та виписка з рахунку, повинні бути підтверджені первинними бухгалтерськими документами передбаченими Законом України ?Про бухгалтерський облік та фінансову звітність?, відповідати вимогам та виконані відповідно до ?Інструкції про ведення касових операції банками України?, Постанови НБУ №22 від 21.01.2004 року ?Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті?, але до матеріалів, надісланих банком до суду, такі документи не

надані. Більш того, звертає увагу суду на те, що у своєму супровідному листі банк вказує на те, що всі оригінали документів передані до ТОВ ?ФК ?Фінактив? згідно з договору факторингу, і банк більше документів не має.

20 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_3 подала до суду пояснення аналогічні вищевикладеним доводам ОСОБА_1 .

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність.

Відповідач та представник відповідача, в судовому засідання проти задоволення позову заперечували та просили відмовити, пояснення надали аналогічно викладеним у відзивах, запереченнях та поясненнях.

Суд, вислухавши відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 21 липня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком ?УкрСиббанк?, правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ ?УкрСиббанк? та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 0. (а.с. 4-8)

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 40000,00 швейцарських франків 00 сантимів та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 1.2.2. Кредитного договору, позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, встановлений графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 21 липня 2016 року.

Виконання зобов`язань за Кредитним договором забезпечено порукою шляхом укладення між банком та ОСОБА_3 договору поруки

№0-П від 21 липня 2006 року.

Згідно п. 1.1 Договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 0 від 21 липня 2006 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно п. 1.4 Договору поруки, відповідальність поручителя і позичальника є солідарною, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте, всупечер умов кредитного договору позичальник не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам.

14 липня 2017 року між ПАТ ?УкрСиббанк? та Товариством з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія ?Фінактив? укладено Договір факторингу № 80, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 0 від 21 липня

2006 року та договором поруки №0-П від 21 липня 2006 року перейшло до ТОВ ?ФК ?Фінактив?. (а.с.12-17)

14 липня 2017 року між ТОВ ?ФК ?Фінактив? та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Позика укладено Договір факторингу № 80/1, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №0 від 21 липня 2006 року Договором поруки №0-П від 21 липня 2006 року перейшло до ТОВ Фінансова компанія Позика.

Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу № 80/1 від 14 липня 2017 року, права вимоги, які клієнт відступає Фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників.

Згідно реєстру боржників до договору Факторингу № 80/1, у позичальника існує заборгованість у розмірі 364 675,48 грн., що складається:

- загальна сума боргу за кредитним договором - 240 665,99 грн:

- загальна сума процентів, нарахованих на суму боргу - 124 009,49 грн.

На виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області ТОВ Фінансова компанія Позика надала суду копію кредитного договору за № 0 від 21 липня 2006 року, додаток № 1 до договору, договір поруки № 0-П від 21 липня 2006 року, меморіальні ордери від 21.07.2006 року, 26.07.2006 року, 16 серпня 2006 року, 28 серпня 2006 року, 01 вересня 2006 року, 13 вересня 2006 року.

Меморіальний ордер розрахунковий документ, який складається з ініціативи банку для оформлення операцій із списання коштів з рахунку платника та внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та нормативно-правових актів Національного банку.

У меморіальному ордері вказуються номер, місяць, рік, зміст запису, сума, найменування дебетуемого та кредитованого рахунків (проводка).

Меморіальний ордер використовується під час проведення операцій у національній та іноземній валютах. Меморіальний ордер повинен містити такі обов`язкові реквізити: найменування документа: Меморіальний ордер; номер меморіального ордера; дату; найменування платника; номер рахунку платника; найменування отримувача коштів; номер рахунку отримувача коштів; обліковий номер платника податків; найменування та код банку, що обслуговує платника; найменування та код банку, що обслуговує одержувача коштів; призначення платежу; суму платежу (Сума в національній валюті, Сума в іноземній валюті, Сума прописом у національній валюті); код іноземної валюти; курс іноземної валюти; вид операції; підписи.

Вказані меморіальні ордери не підписані ні ОСОБА_1 , ні представниками банку, на них відстуні печатки чи штампи банку, тобто фактично вони не можуть бути належними доказами оскільки їх оформлення не відповідають вимогам ЗУ Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, ЗУ ?Про бухгалтерський облік та фінансову

звітність?.

Крім того, надана виписка по креитному договору за період з 21.07.2006 року по 14.07.2017 року, довідка розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом ОСОБА_1 на 13.07.2017 року. Вказані документи не оформлені належним чином як того вимагає ЗУ ?Про бухгалтерський облік та фінансову

звітність?.

В порушення вимог ст. 517 ЦК України, не подано суду доказів факту отримання відповідачем кредитних коштів, первинні бухгалтерські документи - квитанції, розписки, чеки, меморіальні ордери, платіжні доручення - до матеріалів справи не долучені, також відсутні докази про добровільне часткове погашення заборгованості(квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому оцінивши всі докази в сукупності суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно із ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до 60 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України ?Про бухгалтерський облік та фінансову звітність? . Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічний висновок зазначений в Постанові Верховного суду України №161/16891/15-ц від 30.01.2018 року.

З урахуванням того, що на вимогу суду позивач надав меморіальні ордери, на яких жодного підпису відповідального виконавця банку, який оформив меморіальний ордерр та працівника, на якого покладено функції контролера на час проведення фінансової операції немає, в своєму супровідному листі банк зазначає, що всі документи знаходяться у Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Позика, а позивач в свою чергу не надав суду належних доказів того, що у відповідачів існує борг саме у тій сумі, яка зазначена у позовній заяві, окрім того, порушені вимоги ст. 517 ЦК України, тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позову потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 76-83, 141, 264, 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Позика до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 0 від 21 липня 2006 року у розмірі 364675 грн. 48 коп., а також судового збору в розмірі 5470 грн. 13 коп. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.