П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВА)

21 липня 2023 року м. Київ

Справа №755/9159/22

Провадження № 22-з/824/579/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Карпенка В.Р.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ в особі Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Київській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопрестиж центр»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Максимчука Сергія Павловича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Головний сервісний центр МВС в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС), Товариство з обмеженою відповідальності «Автопрестиж центр», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Головний сервісний центр МВС в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС), про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів.

Позов мотивовано тим, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем

ОСОБА_2 02 жовтня 2014 року зареєстровано шлюб, за час перебування у якому у сторін народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час перебування у шлюбі, сторонами придбано спірне рухоме майно.

Згідно інформації, яку надано Головним сервісним центром МВС України

від 12 липня 2022 року позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 24 червня

2022 року здійснив відчуження транспортного засобу автомобіля «Hyundai Sonata»,

2016 року випуску, який також було придбано в період шлюбу. Крім цього, відповідач розмістив оголошення з продажу інших транспортних засобів, придбаних в період шлюбу, на інтернет-ресурсі. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 розпочав відчуження спільно набутого з позивачем майна без згоди позивача, тому позивачем було прийнято рішення про поділ спільного майна подружжя шляхом подання позовної заяви до суду.

З метою недопущення порушення прав позивача останньою було подано заяву про забезпечення позову про поділ майна подружжя, та ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 09 серпня 2022 року у справі № 336/3627/22 винесено заборону будь-яким особам вчиняти дії, направлені на відчуження, передачу права керування та розпорядження стосовного спірних транспортних засобів.

Про наявність вказаної ухвали позивачем повідомлено відповідачу шляхом месенджера «Viber», а також шляхом телефонної розмови відповідача із представником позивача, про що свідчить аудіо-запис на диску, що долучено до матеріалів справи.

Однак, попри обізнаність відповідача ОСОБА_2 щодо заборони відчуження спірного рухомого майна, відповідач ОСОБА_2 20 серпня 2022 року здійснив відчуження цього майна на користь співмешканки відповідачки ОСОБА_3 , якою, в свою чергу, 22 серпня 2022 року на всі автомобілі видано нотаріально посвідчені довіреності на ім`я відповідача ОСОБА_2

23 серпня 2022 року у справі № 336/3949/22 ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позивачка вказувала, що відповідач ОСОБА_2 з метою приховування спірного рухомого майна здійснив відчуження цього майна без дозволу позивача на користь співмешканки, тобто оспорювані договори спрямовані не на реальне настання обумовлених ними наслідків.

Зазначала, що після укладення спірних правочинів відповідач ОСОБА_2 продовжив вчиняти дії, спрямовані на подальше відчуження спірного рухомого майна, шляхом розміщення на веб-сайті відповідних оголошень, тому позивач була вимушена звернутись до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про накладення арешту на спірне рухоме майно як забезпечення подальшого подання позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року у справі № 755/8253/22 заяву позивача ОСОБА_1 задоволено та накладено арешт на спірні транспортні засоби.

ОСОБА_1 просила:

-визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля «Hyundai Sonata», VIN НОМЕР_1 № 5706/22/015911 від 20 серпня 2022 року та скасувати реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 ;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля «Hyundai Sonata», VIN НОМЕР_2 №5706/22/015913 від 20 серпня 2022 року та скасувати реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 ;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля «Hyundai Sonata», VIN НОМЕР_3 № 5706/22/015915 від 20 серпня 2022 року та скасувати реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 ;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля «Hyundai Sonata», VIN НОМЕР_4 № 5706/22/015910 від 20 серпня 2022 року та скасувати реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 ;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля «KIA К5», V1N НОМЕР_10 №5706/22/015912 від 20 серпня 2022 року та скасувати реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 ;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля «KIA К5», VIN НОМЕР_5 № 5706/22/015909 від 20 серпня 2022 року та скасувати реєстрацію трава власності транспортного засобу за ОСОБА_3 ;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля «KIA К5», V1N НОМЕР_11 №5706/22/015914 від 20 серпня 2022 року та скасувати реєстрацію трава власності транспортного засобу за ОСОБА_3 ;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля «Audi Q7», VIN НОМЕР_6 №5706/22/015905від 20 серпня 2022 року та скасувати реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 ;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля «Hyundai Sonata», VIN НОМЕР_7 № 3246/2022/3347876 від 20 серпня

2022 року та скасувати реєстрацію права власності транспортного засобу за

ОСОБА_3 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 31жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Головний сервісний центр МВС в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС), ТОВ «Автопрестиж центр», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «Hyundai Sonata», VIN НОМЕР_1 № 5706/22/015911 від 20 серпня 2022 року та скасовано реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «Hyundai Sonata», VIN НОМЕР_2 №5706/22/015913 від 20 серпня 2022 року та скасовано реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «Hyundai Sonata», VIN НОМЕР_3 № 5706/22/015915 від 20 серпня 2022 року та скасовано реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «Hyundai Sonata», VIN НОМЕР_4 № 5706/22/015910 від 20 серпня 2022 року та скасовано реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «KIA К5», V1N НОМЕР_10 №5706/22/015912 від 20 серпня 2022 року та скасовано реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «KIA К5», VIN НОМЕР_5 № 5706/22/015909 від 20 серпня 2022 року та скасовано реєстрацію трава власності транспортного засобу за ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «KIA К5», V1N НОМЕР_11 №5706/22/015914 від 20 серпня 2022 року та скасовано реєстрацію трава власності транспортного засобу за ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «Audi Q7», VIN НОМЕР_6 №5706/22/015905від 20 серпня 2022 року та скасовано реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «Hyundai Sonata», VIN НОМЕР_7 № 3246/2022/3347876 від 20 серпня 2022 року та скасовано реєстрацію права власності транспортного засобу за ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 465,80 грн та витрати з правничої допомоги у розмірі 21 500,00 грн, а всього на суму

25 965,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі

4 465,80 грн та витрати з правничої допомоги у розмірі 21 500,00 грн, а всього на суму

25 965,80 грн.

29 листопада 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Погосян М. А. подала до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Погосян М.А., залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року, залишено без змін.

18 квітня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Максимчука С.П. про ухвалення у справі додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн.

Відповідачем заперечення на заяву щодо стягнення витрат на правову допомогу, до суду не надано, заяву про стягнення витрат на правову допомогу було отримано відповідачем завчасно.

За правилами частини третьої статті статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Належним чином повідомленні про день, час та місце розгляду справи сторони по справі в судове засідання не з?явились.

Неявка сторін в судове засідання, які належним чином повідомлені про дачу, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Максимчука С.П. про ухвалення у справі додаткового рішення та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Максимчука С.П. про ухвалення у справі додаткового рішення підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Таким чином цивільним процесуальним законодавством обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) та у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи відомо, що 07 липня 2022 року між адвокатським об`єднанням «Радтке-Прядко і Партнери» та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н про надання правничої допомоги. У договорі про надання правничої допомоги сторони визначили розмір гонорару за правничу допомогу. На підтвердження розміру витрат на правничу (правову) допомогу ОСОБА_1 , представником позивача до матеріалів справи долучено акт до договору про надання правничої допомоги №б/н від 07.07.2022 року, яким сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень договору і вартість надання послуг з професійної правової/правничої допомоги складає 20000 грн.

Частинами п?ятою, шостою статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною другою статі 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені.

Ураховуючи наведене, Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що

позивачем ОСОБА_1 було понесено витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в апеляційному суді в сумі 20000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 268, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Максимчука Сергія Павловича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Головний сервісний центр МВС в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС), Товариство з обмеженою відповідальності «Автопрестиж центр», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 АДРЕСА_1 ) 20000 грн. судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна