Дата документу 14.07.2023Справа № 554/7965/21
Провадження № 2/554/314/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача та третьої особи ОСОБА_2 , представника відповідачів ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталія Юріївна про визнання недійсним договору дарування частини житлового будинку, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за договором дарування частини житлового будинку та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталія Юріївна, ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним та скасування рішення про його державну реєстрацію,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , 17 серпня 2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , визначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю., про визнання недійсним договору дарування ОСОБА_5 громадянам ОСОБА_6 7/100 частин і ОСОБА_7 60/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих у АДРЕСА_1 , посвідченого 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталією Юріївною, серія номер: 347; скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за цим Договором дарування, індексний номер: 57270289 від 24.03.2021, одночасно із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права власності за ОСОБА_6 на 7/100 частин і ОСОБА_7 на 60/100 частин Житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 , записів про державну реєстрацію внесених 24.03.2021 року, відповідно за №№ 41153672, 41153584, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

В обгрунтування позовних вимог вказала, що відповідно до рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 07.12.2016 року вона є співвласником 5/50 та 11/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованими у АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 . Іншим співвласником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами згідно з рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21.04.2017 року є ОСОБА_4 , а саме 8/25 частин в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 та 4/50 частин в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 . Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2012 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2017 року ще одним співвласником житлового будинку на 7/25 частин житлового будинку була ОСОБА_5 . Таким чином, у сумі власність вищезазначених осіб становить одиницю, з яких їй належить 7/25 (14/50 + 28/100). У той же час відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 24.03.2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. був посвідчений договір дарування номер: 347 ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_6 7/100 та на ім`я ОСОБА_7 60/100 частин Житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 та проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57270289 від 24.03.2021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Тобто ОСОБА_5 , маючи правовстановлюючі документи лише на 28/100 частин житлового будинку, провела відчуження 67/100 частин Житлового будинку та ще й шляхом дарування.

Вважає Договір дарування недійсним на підставі ст. 203 ЦК України, оскільки були порушені вимоги ст.ст. 355-357 ЦК України, а проведення за ним державної реєстрації права власності незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки про наявність будь-яких документів щодо зміни розміру часток їй не відомо. Питання про виділ частки Житлового будинку в натурі ОСОБА_5 неодноразово розглядалися судами та у задоволенні позовних вимог її було відмовлено. Останньою ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28.04.2021 року позовну заяву залишено без розгляду. Вона не надавала згоди на виділення в натурі частки ОСОБА_5 , договір про виділ не укладала, із заявою про зміну часток у власності не зверталася, рішення судів про визначення часток, виділ частки із майна, що є у спільній часткові власності відсутні, тому ОСОБА_1 та ОСОБА_4 протиправно було позбавлено права власності на 39 % Житлового будинку. Крім того, вона не має самостійного входу у свою частину Житлового будинку, чим порушені вимоги ст.ст. 317, 321 ЦК України. Оскільки ОСОБА_5 розпорядилася більшою часткою майна у спільній частковій власності, ніж та, яка їй належала, вона порушила право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а тому Договір дарування від 24.03.2021 року слід визнати недійсним, на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України. Також вказує, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мають родинних стосунків з продавцем ОСОБА_5 , а тому питання дарування в цьому правочині не відповідає дійсності. Договір дарування не відповідає вимогам ст. ст. 203,717 ЦК України, є удаваним, укладеним з метою прикрити інший правочин договір купівлі-продажу, при посвідченні якого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мали би переважне право на його купівлю, а також укладений з метою зменшення сплати державного мита.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19 серпня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави Савченко Л.І. від 27 серпня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, витребувано письмові докази.

23 вересня 2021 року до суду надійшов позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в якому визначив третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю., ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору дарування ОСОБА_5 громадянам ОСОБА_6 7/100 частин і ОСОБА_7 60/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих у АДРЕСА_1 , посвідченого 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталією Юріївною, серія номер: 347; скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за цим Договором дарування, індексний номер: 57270289 від 24.03.2021, одночасно із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права власності за ОСОБА_6 на 7/100 частин і ОСОБА_7 на 60/100 частин Житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 , записів про державну реєстрацію внесених 24.03.2021 року, відповідно за №№ 41153672, 41153584, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

В обґрунтування позовних вимог вказав аналогічні підстави, як зазначено у первісному позові позивачки ОСОБА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. у судове засідання не з`явилася. До суду надіслала пояснення, в яких вказала, що нотаріус діє відповідно до вимог ст. ст.46, 55 Закону України «Про нотаріат», а саме має право витребовувати у фізичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Договори про відчуження майна, що підлягають державній реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності. Для вчинення нотаріальної дії вона впевнилася в тому, що власником були надані всі необхідні документи, які підтверджують 39/100 часток у праві власності на житловий будинок (рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2017 року та Постанова Верховного Суду України від 10.09.2020 у справі № 554/1146/15-ц), право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, № запису про право власності 11359250, а також 7/25 часток у праві власності на житловий будинок належали ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.02.2012 року. Всього частка становила 67/100 (7/25+ 39/100 = 28/100 + 39/100). Це підтверджується також даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме Інформаційною довідкою № 249676166 від 24.03.2021 року, яка була отримана шляхом безпосереднього доступу до реєстру перед нотаріальним посвідченням Договору. Нотаріальне посвідчення договору було проведено нею у відповідності до вимог глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 299/5. Твердження позивачки, що ОСОБА_5 має правовстановлюючі документи лише на 28/100 частки житлового будинку не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 було відомо про рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2017 року та Постанову Верховного Суду України від 10.09.2020 у справі № 554/1146/15-ц, де вона виступала відповідачем. Також зазначила, що відповідно до вказаного Порядку, сторони можуть вирішити питання визначення часток у праві спільної власності шляхом укладення договорів (том 1 а.с.82).

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави Тімошенко Н.В. від 05.10.2021 року справу прийнято до провадження відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Від відповідачки ОСОБА_5 до суду надійшли письмові пояснення, в яких проти позову заперечувала. Вказала, що їй на праві спільної часткової власності належало 7/25 частки житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, їй належали на праві власності житлові приміщення у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52,7 кв.м., які складаються з: коридору 3-1 пл.3,1 кв.м., санвузлу 3-2 пл.3,4 кв.м., коридору 3-3 пл.3,6 кв.м., кімнати 3-4 пл.14,1 кв.м., кухні 3-9 площею 7,3 кв.м., кімнати 3-5 пл.21,2 кв.м. на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01 серпня 2017 року по справі № 554/1146/15-ц, яке було залишено без змін Постановою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року. Право власності на вказані житлові приміщення були зареєстровані у встановленому законом порядку, що слідує із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також зазначає, що право власності на 39/100 частки об`єкту нерухомості (частина житлового будинку у складі коридору 3-1 пл.3,1 кв.м., санвузлу 3-2 пл.3,4 кв.м., коридору 3-3 пл.3,6 кв.м., кімнати 3-4 пл.14,1 кв.м., кухні 3-9 площею 7,3 кв.м., кімнати 3-5 пл.21,2 кв.м.) зареєстровано за нею на підставі висновку про розрахунок часток об`єкту нерухомості, здійсненого ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 18.05.2017 року № 4447. Таким чином, їй належало 67/100 частки житлового будинку, які знаходилися у її фактичному користуванні, які вона передала у власність безоплатно на підставі договору дарування ОСОБА_7 60/100 часток та ОСОБА_6 7/100 часток майна. Також вказала, що попередні її позови були направлені на виділ частки в натурі, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не здійснювали догляд за своїми частками. В подальшому у неї виникали наміри продати будинок, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 пропонували продати будинок в цілому, на що вона погоджувалася, так як мала намір виїхати до доньки. Однак ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зажадали велику ціну за будинок, окремо її частину без виділу в натурі купувати ніхто не хотів, виділення в окрему одиницю затягувалося у судовому порядку з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а добровільно вони не бажали здійснити розподіл та викупити її частку. У зв`язку із ситуацією, яка склалася, маючи намір виїхати на постійне місце проживання до доньки в Російську Федерацію, з метою недопущення залишення її частини будинку у занедбаному стані, вона вирішила подарувати свою частку дітям померлої знайомої ОСОБА_12 , які опинилися у складній життєвій ситуації. Так, ОСОБА_6 є інвалідом, а ОСОБА_7 його сестра, яка здійснює за ним догляд. Свої частки вона передала безоплатно, будь-яких коштів чи вчинення на свою користь дій майнового чи немайнового характеру не вимагала. Даний правочин оформили Договором дарування. Доводи позивача ОСОБА_1 щодо мети зменшення державного мита при укладенні договору дарування не відповідають дійсності, оскільки відповідально до Положень Податкового Кодексу України розмір податків і зборів за договір дарування є набагато більшим (5 % податку від вартості нерухомості та 1,5 % військового збору), ніж за договір купівлі-продажу ( 1 % пенсійного збору та 1 % державного мита). Прохала у позові відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - ОСОБА_3 надіслав до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечує. У відзиві виклав аналогічні обставини, які зазначені відповідачкою ОСОБА_5 у її поясненнях. Вважає твердження позивачки про нібито розпорядження ОСОБА_5 більшою часткою майна у спільній частковій власності, ніж та, яка їй належала, таким, що не відповідає дійсності та обставинам справи. Також не погоджується із доводами, що після укладення Договору дарування частки всіх співвласників не становлять одиницю. Зазначає, що право власності на 5/50 та 11/60 частки у житловому будинку за ОСОБА_1 зареєстровані у встановленому законом порядку, а право власності на 8/25 та 4/50 частки житлового будинку, визнане за ОСОБА_4 рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21.04.2017 року, у встановленому законом порядку не зареєстроване, тоді як право на нерухоме майно виникає відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України з дня такої реєстрації. З огляду на це, у ОСОБА_4 відсутнє право власності на вказані частки, отже він не є співвласником будинку та його права оскаржуваним договором не порушені. Зазначає, що у постанові Полтавського апеляційного суду від 06.06.2019 року у справі № 554/6785/17 та у рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2017 року у справі № 554/1146/15-ц у мотивувальних частинах вказувалося на необхідність сторонам як добровільно, так і в судовому порядку визначити розмір своїх часток та або змінити їх, оскільки правовстановлюючі документи співвласників містять лише дані про розмір успадкованих часток у спільному майні, які належали різним спадкодавцям, без зазначення остаточних розмірів часток, зокрема, з врахуванням добудови ОСОБА_5 зі згоди інших співвласників. Посилається на вимоги ч.4 ст. 82 ЦПК України, згідно з якими встановлені судом обставини в іншій справі не потребують доказування. Вважає необґрунтованими доводи позивачки щодо удаваності правочину, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 717 та 720 ЦК України наявність родинних зв`язків між сторонами не є обов`язковими. Також позивачем не наведено належних та допустимих доказів щодо виникнення інших правовідносин у сторін за Договором дарування. Щодо причини укладення договору дарування та відсутності наміру ухилення від сплати державного мита зазначив аналогічні обставини, які зазначила у поясненнях ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 24 травня 2022 року задоволено самовідвід судді Тімошенко Н.В.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 26 травня 2022 року задоволено самовідвід судді Шевської О.І.

Ухвалами судді Октябрського районного суду м.Полтави від 30 червня 2022 року визнано необґрунтованою заяву позивачки про відвід судді Материнко М.О., залишено без розгляду заяву позивачки про відвід судді Материнко М.О.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 01 червня 2022 року справу прийнято до провадження суддею Материнко М.О.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 19 липня 2022 року визнано необґрунтованою заяву позивачки про відвід судді Материнко М.О.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави Тімошенко Н.В. від 22 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід д судді Материнко М.О. задоволено.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави Барабанової В.В. від 27 липня 2022 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 24 жовтня 2022 року залучено ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 прийнято до розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 .

Від представника відповідачів ОСОБА_3 надійшов відзив на позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 , в якому він виклав аналогічні заперечення тим, які вказав і відзиві на первісний позов. Прохав у задоволенні позову третьої особи відмовити.

Від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до суду надійшла відповідь на відзив. Вказав, що згідно Свідоцтва про право на спадщину від 22.02.2012 року, за ОСОБА_5 визнано право власності на 7/25 частин житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . У рішенні Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2017 року за ОСОБА_5 , також після смерті ОСОБА_13 , визнано право власності на житлові приміщення у Житловому будинку, загальною площею 52, 7 кв.м. та яка складається із коридору 3-1 площею 3,1 кв.м., санвузлу 3-2 пл.3,4 кв.м., коридору 3-3 пл.3,6 кв.м., кімнати 3-4 пл.14,1 кв.м., кухні 3-9 площею 7,3 кв.м., кімнати 3-5 пл.21,2 кв.м. Тобто у рішенні Апеляційного суду зазначена успадковувана ОСОБА_5 загальна площа та конкретні приміщення у Житловому будинку, без зазначення розміру цієї частки, яка раніше була зазначена у Свідоцтві про право на спадщину та є її невід`ємною частиною. Таким чином, у ОСОБА_5 були відсутні підстави для реєстрації за нею 39/100 частин Житлового будинку, оскільки у рішенні Апеляційного суду не зазначено розміру успадкованої нею частки спадкового майна через те, що вона раніше була зазначена у Свідоцтві про право на спадщину та є її невід`ємною частиною. У зв`язку із цим, зазначена у Державному реєстрі прав нерухомого майна Реєстраційною службою Полтавського МУЮ Полтавської області 22.09.2015 року реєстрація за ОСОБА_5 39/100 частин Житлового будинку, є незаконною та такою, що призвела до збільшення її частки з 28/100 ( 7/25) до 67/100, що з урахуванням за ОСОБА_1 32/100 частин, призвело до зменшення її частки у Житловому будинку із 40/100 до 1/100 ( 1-67/100-32/100). Висновок ПП ПБТІ «Інвентаризатор» № 4447 від 18.05.2017 року, згідно якого зазначені у рішенні Апеляційного суду приміщення складають 39/100 часток, не є правовстановлюючим документом, який надає право державному реєстратору вносити зміни до Державного реєстру. Фактичне користування зазначеними приміщеннями та матеріали інвентаризаційної справи із розрахунком часток також не дають підстав державному реєстратору вносити зміни до Державного реєстру. Крім того, підставою реєстрації вказано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 23.03.2016 року по іншій справі, яка не має відношення до визначення часток у спільній частковій власності сторін. Також вказує, що після здійснення Реєстраційною службою реєстрації за ОСОБА_5 39/100 частин , сума часток вийшла за межі одиниці та складає 139/100 ( ОСОБА_4 8/25+ 4/50=40/100, ОСОБА_1 5/50+11/50=32/100, ОСОБА_5 28/100 +39/100 = 67/100), що є неможливим. У рішеннях Апеляційного суду, на які посилається представник відповідачів, навпаки вказується про необхідність сторонам, у разі наявності між ними спору, визначити розмір часток або змінити їх у добровільному або судовому порядку. Тому тлумачення цих рішень стороною відповідачів є довільним. Доводи щодо відсутності реєстрації права власності за ОСОБА_4 на спадкове майно є неспроможними, виходячи із положень ч.5 ст. 1268 ЦК України. Інші доводи відповіді на відзив аналогічні тим, які викладені у позовах.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави Савченко Л.І. від 13 грудня 2022 року справу прийнято до провадження.

Ухвалами Октябрського районного суду м.Полтави від 23 березня 2023 року та 24 квітня 2023 витребувано письмові докази по справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, вважає також обґрунтованим позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 . Надала пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав, вважає таким, що підлягає задоволенню і позов ОСОБА_1 . Надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник позивач ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 ОСОБА_2 позови підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовах.

Представник відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених у відзивах на позови.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі ( том 2 а.с.49). У письмових поясненнях проти позову ОСОБА_1 заперечувала (том 1 а.с.81-82).

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про задоволення як первісного позову, так і позову третьої особа, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником 5/50 та 11/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованими у АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 , відповідно до рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 07.12.2016 року (№ 554/402/16-ц), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 252138781 від 12.04.2021 року (том 1 а.с.7-9).

Також співвласником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованими у АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 , а саме 8/25 частин в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 та 4/50 частин в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 , відповідно до рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 21.04.2017 року ( № 554/13906/16-ц) (том 1 а.с.10-12).

Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2012 року, виданого державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори Новіковою Н.І., зареєстрованого за № 3-106, ще одним співвласником 7/25 частин житлового будинку була ОСОБА_5 .

Таким чином, у сумі власність вищезазначених осіб становить одиницю (5/50+11/50+8/25+4/50+7/25).

Відповідно до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01 серпня 2017 року (справа № 554/1146/15-ц) за ОСОБА_14 визнано право власності у порядку спадкування на житлові приміщення у Житловому будинку, загальною площею 52, 7 кв.м. та яка складається із коридору 3-1 площею 3,1 кв.м., санвузлу 3-2 пл.3,4 кв.м., коридору 3-3 пл.3,6 кв.м., кімнати 3-4 пл.14,1 кв.м., кухні 3-9 площею 7,3 кв.м., кімнати 3-5 пл.21,2 кв.м. (а.с.15-17).

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 252138781 від 12.04.2021 року слідує, що 24.03.2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. був посвідчений договір дарування, серія та номер: 347, виданий 24.03.2021, згідно якого ОСОБА_5 подарувала на ім`я ОСОБА_6 7/100 та на ім`я ОСОБА_7 60/100 частин Житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 та проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57270289 від 24.03.2021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 (а.с.7-9).

Вказана обставина підтверджується копією Договору дарування від 24.03.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю., серія та номер: 347 (том 1 а.с.84).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 249676166 від 24.03.2021 року, тобто станом на день укладення Договору дарування від 24.03.2021 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно містилася інформація про те, що право власності на 39/100 частки у Житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 було зареєстровано 22.09.2015 року державним реєстратором РС Полтавського МУЮ Полтавської області Колісник Ю.І., на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області № 554/1146/15-ц від 01.08.2017 року та ухвали б/н Вищого спеціалізованого суду України від 23.03.2016. Вказаними рішеннями визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_13 на житлові приміщення у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52, 7 кв.м. та яка складається із коридору 3-1 площею 3,1 кв.м., санвузлу 3-2 пл.3,4 кв.м., коридору 3-3 пл.3,6 кв.м., кімнати 3-4 пл.14,1 кв.м., кухні 3-9 площею 7,3 кв.м., кімнати 3-5 пл.21,2 кв.м. Запис внесено на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 24809849 від 28.09.2015, державного реєстратора РС Полтавського МУЮ Полтавської області Колісник Ю.І. (том 1 а.с.85-87, 107).

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» договори про відчуження та заставу майна, крім випадків, встановлених статтею 38 Закону України "Про іпотеку", посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до вимог п.1.2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 299/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.

Таким чином, нотаріус при посвідченні спірного Договору дарування повинна була витребувати документи, що підтверджують право власності на майно, що відчужується.

Як слідує із пояснень приватного нотаріуса Руденко Н.Ю., вона упевнилася в тому, що власником надані всі необхідні документи, які посвідчують право власності ОСОБА_5 не нерухоме майно, зокрема, 39/100 часток у праві власності на житловий будинок підтверджувалося рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2017 року та Постановою Верховного Суду України від 10.09.2020 у справі № 554/1146/15-ц, право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, № запису про право власності 11359250, а також 7/25 часток у праві власності на житловий будинок належали ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.02.2012 року. Всього частка становила 67/100 (7/25+ 39/100 = 28/100 + 39/100).

При цьому, нотаріус надала Постанову Верховного Суду від 10 вересня 2020 року № 554/9570/16-ц по іншій справі, яка не має відношення до ухваленого рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2017 року № 554/1146/15-ц (том 1 а.с.100-106).

Також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно станом на 24.03.2021 року вказано, що право власності на 39/100 частки у Житловому будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 , яка є предметом Договору дарування від 24.03.2021 року, було зареєстровано за ОСОБА_5 22.09.2015 року державним реєстратором РС Полтавського МУЮ Полтавської області Колісник Ю.І., на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області № 554/1146/15-ц від 01.08.2017 року та ухвали б/н Вищого спеціалізованого суду України від 23.03.2016 (том 1 а.с.85)

Проте судом встановлено, що рішення Апеляційного суду Полтавської області № 554/1146/15-ц від 01.08.2017 року було залишено без змін Постановою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року № 554/1146/15-ц, яким не зазначена, як підстава реєстрації права власності 39/100 часток у Житловому будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 (том 1 а.с.97-99, том 2 а.с.145-151).

Таким чином, при посвідченні договору дарування нотаріус не переконалася у достовірності документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується.

Також суд зазначає, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2017 року у справі № 554/1146/15-ц визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_13 на житлові приміщення у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52, 7 кв.м. та яка складається із коридору 3-1 площею 3,1 кв.м., санвузлу 3-2 пл.3,4 кв.м., коридору 3-3 пл.3,6 кв.м., кімнати 3-4 пл.14,1 кв.м., кухні 3-9 площею 7,3 кв.м., кімнати 3-5 пл.21,2 кв.м. без визначення часток.

Запис про право власності внесено на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 24809849 від 28.09.2015, державного реєстратора РС Полтавського МУЮ Полтавської області Колісник Ю.І., із визначенням 39/100 частки (том 1 а.с.85-87, 107).

Проте нотаріусом не перевірено, що у рішенні Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2017 року у справі № 554/1146/15-ц не зазначено розміру успадкованої ОСОБА_5 частки спадкового майна, а зазначена лише загальна площа та конкретні приміщення. У зв`язку із цим, зазначена у Державному реєстрі прав нерухомого майна Реєстраційною службою Полтавського МУЮ Полтавської області 22.09.2015 року реєстрація за ОСОБА_5 39/100 частин Житлового будинку призвела до збільшення її частки з 28/100 ( 7/25) до 67/100, що з урахуванням часток інших співвласників становить більше 1 (одиниці), а саме 139/100 (5/50+11/50+8/25+4/50+7/25+39/100).

Висновок ПП ПБТІ «Інвентаризатор» № 4447 від 18.05.2017 року, згідно якого зазначені у рішенні Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2017 року у справі № 554/1146/15-ц приміщення складають 39/100 часток, не є правовстановлюючим документом, який надає право державному реєстратору вносити зміни до Державного реєстру, що слідує зі змісту ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Із вказаної норми також слідує, що фактичне користування зазначеними приміщеннями та матеріали інвентаризаційної справи із розрахунком часток також не дають підстав державному реєстратору вносити зміни до Державного реєстру (том 1 а.с.165).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - постанова) правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 2 ст. 719 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Враховуючи, що співвласники ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не досягли добровільно згоди щодо розміру часток у спірному домоволодінні ні добровільно, ні у судовому порядку, розмір частки ОСОБА_5 після визнання за нею права власності у судовому порядку на житлові приміщення у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52, 7 кв.м., які складаються із коридору 3-1 площею 3,1 кв.м., санвузлу 3-2 пл.3,4 кв.м., коридору 3-3 пл.3,6 кв.м., кімнати 3-4 пл.14,1 кв.м., кухні 3-9 площею 7,3 кв.м., кімнати 3-5 пл.21,2 кв.м., не був визначений судом, суд приходить до висновку, що укладений Договір дарування від 24.03.2021 року суперечить зазначеним положенням ЦК України.

На підставі викладеного, а також того, що право власності на 39/100 частки житлового будинку було зареєстровано державним реєстратором на підставі ухвали б/н Вищого спеціалізованого суду України від 23.03.2016, яка не має відношення до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2021 року у справі № 554/1146/15-ц , а також того, що нотаріус посилалася як на підставу посвідчення Договору дарування на невідому Постанову Верховного Суду України від 10.09.2020 у справі № 554/1146/15-ц, при цьому фактично надавши суду Постанову Верховного Суду від 10.09.2020 року у справі № 554/9570/16-ц, яка не має відношення до справи, суд приходить до висновку про визнання Договору дарування від 24.03.2021 року недійсним відповідно до частини першої статті 215 ЦК.

Дії ОСОБА_5 порушили право ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як співвласників домоволодіння, оскільки вони не надавали згоди ОСОБА_5 на виділення у натурі частки, договір про виділ не укладали, із заявою про зміну частко у власності не зверталися.

Доводи представника відповідачів, що в рішеннях Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2017 року у справі № 554/1146/15-ц (том 1 а.с.97-99) та Полтавського апеляційного суду від 06.06.2019 року у справі № 554/6785/17 (том 1 а.с.166), а саме у мотивувальних частинах, підтверджено право власності на 67/100 часток за ОСОБА_5 , є неспроможними, оскільки у них навпаки вказано про необхідність сторонам у справі визначити розмір часток або змінити їх, як добровільно, так і в судовому порядку.

Таких рішень судів під час розгляду справи судом не встановлено, натомість у матеріалах справи наявна ухвала Октябрського районного суду м.Полтави від 28.04.2021 року, якою позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи Шевченківська районна у м.Полтаві рада, Полтавська міська рада, про визначення розміру часток співвласників у спільному нерухомому майні, виділ частки в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою залишено без розгляду за заявою ОСОБА_5 (том 1 а.с.18).

Судом також спростовуються твердження представника відповідачів, що право власності на 8/25 та 4/50 частки житлового будинку за ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не зареєстроване, оскільки відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вирішуючи питання щодо визнання договору дарування недійсним з підстав укладення удаваного правочину, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Тобто, при вирішення спору про визнання правочину удаваним, суду необхідно встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. Наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

При цьому позивачем та третьою особою не надано належних та допустимих доказів, що при укладенні спірного договору дарування воля сторін була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені оспорюваним правочином.

За таких обставин, вимога позивача та третьої особи про визнання Договору дарування від 24.03.2021 року недійсним з підстав удаваності правочину є безпідставною.

Вирішуючи вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за оспорюваним Договором, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

З урахуванням викладеного, наявні підстави для скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за Договором дарування від 24.03.2021 року індексний номер: 57270289 від 24.03.2021, одночасно із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права власності за ОСОБА_6 на 7/100 частин і ОСОБА_7 на 60/100 частин Житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 , записів про державну реєстрацію внесено 24.03.2021 року, відповідно за №№ 41153672, 41153584, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судовий збір за дві вимоги немайнового характеру та забезпечення позову у сумі 2270 грн. ( том 1 а.с.1, 24, 39), а саме по 757 грн. з кожного, а з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у сумі 1816 грн. (том 1 а.с.81), а саме по 908 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні заяви позивача ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати недійсним Договір дарування ОСОБА_5 громадянам ОСОБА_6 7/100 частин і ОСОБА_7 60/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих у АДРЕСА_1 , посвідчений 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталією Юріївною, серія номер: 347.

Скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за цим Договором дарування, індексний номер: 57270289 від 24.03.2021, одночасно із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права власності за ОСОБА_6 на 7/100 частин і ОСОБА_7 на 60/100 частин Житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 , записи про державну реєстрацію внесено 24.03.2021 року, відповідно за №№ 41153672, 41153584, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Стягнути в рівних частках із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2270, а саме по 757 грн. з кожного.

Стягнути в рівних частках із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 1816 грн., а саме по 908 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа, яка заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталія Юріївна, місце знаходження: АДРЕСА_5 .

Повне рішення складено 19 липня 2023 року.

Суддя Л.І. Савченко