Справа №2-253/2006 (8-18/2007)
Провадження №6/336/219/2023
УХВАЛА

про повернення заяви без розгляду

25 липня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши матеріали заяви адвоката Балюти Валентина Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, -

ВСТАНОВИЛА:

Адвокат Балюта В.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги б/н від 18.07.2023. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з вказаною заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-253/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, а саме: про стягнення на користь ОСОБА_1 вартості 1/2 частини автомобіля у сумі 12 120,00 гривень.

До заяви додав копію відповіді суду від 06.07.2023, заяви ОСОБА_3 від 31.01.2008, Довідки про звільнення ОСОБА_1 від 12.02.2018, Ордеру на надання правничої (правової) допомоги б/н від 18.07.2023.

Згідно вказаного ордеру, його видано на підставі Договору про надання правової допомоги б/н від 17.10.2022. Копію відповідного договору не долучено до матеріалів справи.

Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Питання про видачу дубліката виконавчого листа має розглядатись в порядку, передбаченому розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» Цивільного процесуального кодексу України.

Докази надіслання вказаної заяви з додатками стягувачу заявником не надано.

Згідно з ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За таких обставин, дану заяву слід повернути заявнику без розгляду.

Окремо суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, а документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання такої правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч.2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тобто, обсяг повноважень адвоката зазначається у Договорі, а не в ордері, який є лише документом, що посвідчує повноваження адвоката на вчинення таких процесуальних дій.

Зазначення адвокатом на ордері про необмеження його процесуальних прав у відповідності до договору про надання правової (правничої) допомоги не є належним підтвердженням обсягу повноважень, в розумінні положень 626 ЦК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи щодо надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії, а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, яка реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з позовною заявою до суду.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/23346/16 від 14.03.2018 року, чітка та передбачувана вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду. Та дійшла висновку, що у разі відсутності довіреності з вичерпним переліком повноважень, правомочність адвоката як представника щодо підписання документів від імені свого довірителя, повинна підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно наданих йому повноважень чи шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Аналіз наведених норм діючого законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату. Право на подання позову не є тотожним праву представника на підписання від імені позивача позовної заяви.

Отже, повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання позовної заяви від імені позивача, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтами та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 811/1507/18, від 29 травня 2019 року у справі № 202/5348/18.

Адвокатом при зверненні з вказаним позовом до суду не було надано Договору про надання правової допомоги б/н від 17.10.2022, на підставі якого було видано Ордер на надання правничої (правової) допомоги б/н від 18.07.2023.

За таких обставин, подана адвокатом Балютою В.В. заява про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №2-253/2006 (8-18/2007) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна підписана представником (адвокатом) за відсутності підтвердження повноважень такої особи на підписання заяви, оскільки у Ордері на надання правової допомоги від 18.07.2023 відсутнє підтвердження повноважень адвоката щодо підписання заяви від імені ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 183, 260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву адвоката Балюти Валентина Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа цивільній справі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя №2-253/2006 (8-18/2007) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна - заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.С. Звєздова