Справа №538/1183/23
Провадження по справі №2/538/349/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Бондарь В.А., за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що він з 19 серпня 2010 року користується житловим будинком з допоміжними господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок позивач отримав від ОСОБА_2 19.08.2010 року згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку, предметом якого є відчуження продавцем житлового будинку в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 . Сторони згідно договору домовилися , що покупець продавцю сплачує суму в розмірі 15 000,00 грн., а продавець повинен написати розписку. Продавець 19.08.2010 року отримала від покупця визначену суму , як вартість майна, про що вказала в розписці, яка написана власноручно в присутності двох свідків.

При зверненні позивача до КП "Лубенське МБТІ" з проханням провести реєстрацію права власності на житловий будинок, останньому було відмовлено, так як зареєструвати право власності можливо лише за нотаріальним договором купівлі-продажу нерухомого майна. Також на будинок відсутні будь-які документи , які б підтверджували належним чином зареєстроване право власності ОСОБА_2 на вказане майно.

Враховуючи викладене, позивач просить суд винести рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з допоміжнмии господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач та його представник не з"явилися, подали заяви про підтримання позовних вимог, справу просять розглядати без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з"явився, направивши на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечують.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, щоОСОБА_1 з 19 серпня 2010 року користується житловим будинком з допоміжнмии господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок позивач отримав від ОСОБА_2 19.08.2010 року згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку, предметом якого є відчуження продавцем житлового будинку в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 . Сторони згідно договору домовилися , що покупець продавцю сплачує суму в розмірі 15 000,00 грн., а продавець повинен написати розписку. Продавець 19.08.2010 року отримала від покупця визначену суму , як вартість майна, про що вказала в розписці, яка написана власноручно в присутності двох свідків.

При зверненні позивача до КП "Лубенське МБТІ" з проханням провести реєстрацію права власності на житловий будинок, останньому було відмовлено, так як зареєструвати право власності можливо лише за нотаріальним договором купівлі-продажу нерухомого майна. Також на будинок відсутні будь-які документи , які б підтверджували належним чином зареєстроване право власності ОСОБА_2 на вказане майно.

Згідно Інформаційної довідки ТОВ "Експертне бюро "Рідний дім" від 19.11.2022 року № 1966 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 в КП Лубенське МБТІ ні за ким не зареєстроване.

Згідно довідки виконавчого комітету Сенчанської сільської ради від 11.11.2022 року земельна ділянка, що розташована по АДРЕСА_1 не приватизована.

Таким чином, отримуючи кошти та підписуючи Договір купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_2 не була його належним власником.

Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіла чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У розумінні цієї статті володілець має бути визнаний таким, що добросовісно заволодів нерухомим майном, якщо не буде доведено, що він, набуваючи майно у володіння, знав або повинен був знати про незаконність такого набуття, зокрема про те, що особа, у якої він придбав майно, не мала права його відчужувати: тобто якщо не спростовується факт його добросовісності як обов`язкової умови володіння з метою набуття права власності.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред"явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв"язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник . У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Як встановлено, з 2010 року позивач користується вказаним майном, ніхто не звертався до нього з вимогою залишити житловий будинок в АДРЕСА_1 . Позивач використовує будинок для постійного місця проживання, регулярно сплачує комунальні платежі, утримує будинок та прибудинкову територію в належному санітарно-технічному стані. Вказане підтверджується Актом складеним за участі сусіда та депутата територіальної громади.

З огляду на вказані обставини, а саме факт добросовісного і відкритого користування ОСОБА_1 житловим будинком вАДРЕСА_1 з 19.08.2010 року, а також на те, що визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси осіб, є всі підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за ОСОБА_1 на вказаний будинок, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 344, 397 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 206, 258, 263, 265, 354 ЦПК України, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності за набувальною давністю на будинок садибного типу (А-1) загальною площею 77,2 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м, з допоміжними господарськими будівлями та спорудами : сарай (літ.Б), сарай (літ.В), погріб (літ.Г), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області В.А. Бондарь