Справа № 314/1757/23
Провадження № 2/314/595/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу № 314/1757/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення суми преміальної винагороди у зв`язку зі скасуванням наказу "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності"

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 рокуОСОБА_1 звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення суми преміальної винагороди у зв`язку зі скасуванням наказу "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності". В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що у період часу з 08.07.1997 по 05.01.2022 він працював на підприємстві відповідача на різних посадах. На вимогу рішення Вільнянського районного суду Запорізької області у справі № 314/24/21 його було звільнено з роботи на підставі наказу від 06.01.2022 № 5/ОС.

За час перебування у трудових відносинах з відповідачем позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, а саме наказом від 28.08.2020 № 13/д "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" йому було оголошено догану. В подальшому вказаний наказ був скасований на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області у справі № 314/4233/21.

Разом з тим, у зв`язку з оголошенням догани, позивача було позбавлено преміальної винагороди по результатам роботи за серпень 2020 року.

Зважаючи, що наказ від 28.08.2020 № 13/д "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", на підставі якого його було позбавлено преміальної винагороди за серпень 2020 року, був скасований, позивач вважає, що має право на виплату цієї винагороди у сумі 2332,00 грн. Однак, у зв`язку з тим, що в добровільному порядку роботодавець відмовився виплачувати йому невиплачену преміальну винагороду за серпень 2020 року, він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 15.05.2022справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

12.06.2023 на адресу суду від представника відповідача адвоката Губорєвої Я.А. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання, заперечуючи проти позовних вимог, зазначила, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.11.2021 у справі № 314/4233/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності задоволено. Скасовано наказ начальника структурного підрозділу "Запорізьке моторвагонне депо" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" від 28.08.2020 № 13/д "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" помічника начальника з кадрових питань ОСОБА_1 . Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду вступило в законну силу 06.06.2022. Оскаржуваний в судовому порядку наказ було скасовано. Крім того, в рамках виконавчого провадження № 68044209 рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.11.2021 виконано в повному обсязі, на користь позивача стягнуто судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Інших вимог про розгляді справи № 314/4233/20 не заявлялось.

За змістом ст. 2 Закону України "Про оплату праці" у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Премія, про стягнення якої заявлені позовні вимоги, відноситься до додаткової заробітної плати, і її розмір щомісяця може змінюватись, оскільки залежить від багатьох факторів. Зменшення розміру премії або її невиплата в певних місяцях не є зміною істотних умов праці.

Додаткові складові (премії, надбавки тощо) не є гарантованими і мають індивідуальний характер.

Питання преміювання працівників на підприємстві відповідача врегульовано Положенням про оплату праці працівників АТ "Укрзалізниця" та Положенням про преміювання. Рішення про виплату премії і її розмір приймається керівником підприємства та оформлюється наказом (розпорядження) по підприємству, в якому вказані підстави невиплати або зменшення премії, вирішення питання щодо доцільності такого рішення роботодавця не може бути предметом судового розгляду, оскільки входить до дискреційних повноважень роботодавця.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що відповідачем не було допущено порушень прав позивача, отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, 12.06.2023 від представника відповідача адвоката Губорєвої Я.А. надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12.06.2023 від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що представник відповідача лише констатує основні принципи та методики застосування вимог Закону України "Про оплату праці". У відзиві на позовну заяву відповідач неодноразово підтверджує, що роботодавець під час прийняття рішень щодо виплати/зменшення розміру/позбавлення преміальної винагороди зобов`язаний та користується саме Положенням про преміювання. В свою чергу, Положення про преміювання працівників Запорізького моторвагонного депо підставою для позбавлення премії визначає наявність дисциплінарного стягнення. Отже, у зв`язку зі скасуванням наказу від 28.08.2020 № 13/д "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", позивач має право на виплату преміальної винагороди, однак його законні вимоги порушуються відповідачем.

Ухвалою суду від 15.06.2023 відбувся перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з приписами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до норми ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом за клопотанням учасників провадження. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справі не є обов`язком суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом встановлено, що позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, наказом від 28.08.2020 № 13/д "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" йому було оголошено догану. Наказ скасовано на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області у справі № 314/4233/21. Наказ від 28.08.2020 № 13/д "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", на підставі якого позивача позбавлено преміальної винагороди за серпень 2020 року- скасовано.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

За змістом ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Одночасно, ч. ч. 3, 4 ст. 97 КЗпП України, встановлено, що конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

За змістом ст. 2 Закону України "Про оплату праці", основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналізуючи зміст даної норми суд не може не дійти висновку, що премія є грошовою сумою, що виплачується понад основну заробітну плату, як стимулювання та заохочення за успішну трудову діяльність. Враховуючи основні характеристики премій їх можна піддати певній класифікації, зокрема виробничі (одноразові чи багаторазові), що виплачуються групі працівників, які досягли найкращих результатів; премії за підсумками роботи за певний період роботи (місяць, квартал, півріччя), індивідуальні чи колективні. Суд не може не дійти висновку, що є вимоги при недотриманні яких премія може і не нараховуватись.

Наведені судом норми трудового законодавства свідчать про пріоритет виплати саме заробітної плати перед іншими виплатами та про підвищену захищеність таких виплат. Аналізуючи правову природу походження трудових винагород суд дійшов висновку, що преміювання не є гарантованою щомісячною винагородою працівника, а правом роботодавця, що зазвичай передбачене положенням про преміювання, яке в основному є локальним актом підприємства.

Працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця, що кореспондується із правовою позицією, викладеною у п. п. 67, 69, 70, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № № 761/9584/15-ц.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до беззаперечного висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Єжі Гедройця, 5) про стягнення суми преміальної винагороди у зв`язку зі скасуванням наказу "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 25.07.2023.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

25.07.2023