Провадження №2-з/523/19/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Дмітрієвої В.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовудо подачі позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позовудо подачі позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, шляхом:

-заборони приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. в рамках виконавчого провадження №62727713, вчиняти будь-які дії з примусового виконання виконавчого листа №2-1424/10, виданого 28.07.2014р., Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 271 174,72 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначив, що має намір подати позовну заяву до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Наразі, приватним виконавцем проводяться виконавчі дії, спрямовані на виконання виконавчого листа 2-1424/10, виданого 28.07.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси. Не вжиття заходів забезпечення позову призведе до суттєвого понесення заявником матеріальних збитків, погіршення стану здоров`я заявника, а також ускладнення виконання рішення суду, в аспекті повернення незаконно стягнутих грошових коштів позивача.

Сторони до суду не викликались, в порядку ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа, без виклику учасників справи.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про її повернення заявнику, на підставі ч.10 ст. 153 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Крім того, ст. 150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Під - час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Згідно статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, у тому числі:

- повне найменування заявника, його місцезнаходження або місце проживання чи перебування;

- предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

- захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

- предмет і ціну позову;

- пропозиції щодо зустрічного забезпечення;

- інші відомості, необхідні для вирішення питання про забезпечення позову.

Згідно ч.6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Судом встановлено, що до заяви про забезпечення позову не додано квитанцію про сплату судового збору, всупереч ч.6 ст. 151 ЦПК України.

Одночасно, суд зауважує на тому, що заявник ОСОБА_1 планує подати до суду позов до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, з виконання виконавчого листа № 2-1424/10, виданого 28.07.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси.

Разом із тим, суд зазначає що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби оскаржуються в суді шляхом подачі скарги у порядку статей 383389 ЦПК України, а не позову, про що зазначає ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 758/8416/15-ц (провадження № 61-35св18), від 22 квітня 2020 року у справі № 335/8905/18 (провадження № 61-2454св19), від 01 липня 2020 року у справі № 645/7796/18 (провадження № 61-15043св19), які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В свою чергу, положення статей 149153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У ЦПК України немає правової норми, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові Верховного Суду від 1 березня 2021 року у справі № 752/26606/18 (провадження № 61-21640сво19),які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 908/309/21, від 04.11.2021 у справі № 907/416/21, від 24.06.2021 у справі № 310/9167/20, від 12.01.2023 у справі № 334/9179/21).

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

У рішенні від 18.05.2004 Європейський суд з прав людини у справі "Продан проти Молдови" також наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про забезпечення позовудо подачі позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, шляхом: заборони приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. в рамках виконавчого провадження №62727713, вчиняти будь-які дії з примусового виконання виконавчого листа №2-1424/10, виданого 28.07.2014р., Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 271 174,72 грн. повертається заявнику.

Керуючись ст.ст.149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовудо подачі позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, шляхом: заборони приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. в рамках виконавчого провадження №62727713, вчиняти будь-які дії з примусового виконання виконавчого листа №2-1424/10, виданого 28.07.2014р., Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 271 174,72 грн. повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала складена 23.07.2023 року.

Суддя: К.О. Далеко