Справа № 357/1542/23
Провадження № 2/357/1005/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів «Пенсіон» про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.01.2020 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В. і зареєстрований в реєстрі за №124, згідно якого позивач передала у власність, а ОСОБА_2 отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 , та взамін чого ОСОБА_2 зобов`язався забезпечувати ОСОБА_1 утриманням довічно на умовах вказаного договору. Позивач вказує, що вона є одинокою, літньою жінкою, яка має поганий стан здоров`я, являється інвалідом ІІ групи з 12.12.2006 року, довічно.

Приблизно за рік до дати укладення оспорюваного договору довічного утримання до

ОСОБА_1 зателефонували із центру допомоги та соціального захисту пенсіонерів

«Пенсіон» (далі Центр) та їй було повідомлено про можливість укладення договору довічного утримання. Оскільки позивач мала реальну потребу у сторонній допомозі та додаткових коштах на медичні препарати, вона погодилась на вказану пропозицію, внаслідок чого 29.01.2020 року уклала спірний договір, де вперше побачила відповідача ОСОБА_2 , якого їй підшукав Центр.

Позивач вказує, що 29.01.2020 року, працівники Центру та відповідач, розуміючи поганий стан здоров`я позивача протримали її в приміщенні контри приватного нотаріуса близько 7 годин, виправдовуючи такий тривалий час необхідністю належного оформлення документів. Позивач не заперечує та підтверджує, що відповідач сплатив визначене п. 8 договору одноразове грошове забезпечення та добросовісно сплачує визначене п. 8 договору щомісячне грошове утримання. Однак, позивач не може ствердити щодо належної оплати відповідачем комунальних послуг, оскільки після укладення спірного договору відповідач всі особові рахунки на квартиру переоформив на себе, внаслідок чого позивач не отримує рахунки для сплати комунальних послуг та не володіє інформацією щодо наявності чи відсутності заборгованості по їх сплаті.

3 дня підписання спірного договору відповідач жодного разу не відвідав ОСОБА_1 , а також не телефонував до неї аби поцікавитись станом здоров`я чи наявністю потреб, при цьому, відповідач обізнаний про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_1 .

В квітні 2021 року ОСОБА_1 внаслідок нещасного випадку зламала собі руку,

перенесла операцію та потребувала стороннього догляду, а тому зателефонувала відповідачу і просила допомогти їй з перевезенням з лікарні додому, а також найму їй доглядальниці якщо відповідач самостійно не бажає доглядати за нею. Однак відповідач відмовився, у зв`язку з тим, що договором такого не передбачено і він не бажає нести додаткові витрати. Після вказаного випадку, у позивача склалось стійке переконання, що скориставшись її необізнаністю та необачністю її ввели в оману стосовно умов договору, який в дійсності був направлений не на утримання позивача, а на заволодіння її квартирою.

А тому, позивач зазначає, що визначені в п. 9 спірного договору умови є вкрай несправедливими, які значно порушують права позивача (відчужувача) та взагалі суперечать самому змісту і визначенню поняття «довічного утримання», справжньою метою позивача як відчужувача, було отримання стороннього догляду, в тому числі і побутового і медичного та матеріальної підтримки. Позивач, посилаючись на ст. 755 ЦК України, просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки відповідач умисно ухиляється від обов`язків по догляду позивача.

Заперечуючи позов, представник відповідача, адвокат Кушнарьов Є.І. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 до укладення договору довічного утримання консультувалася з представниками Центру та 22.01.2020 року власноручно заповнила і підписала заяву про можливість підписання договору довічного утримання, а також, підписала паспорт до договору, в якому погодила істотні умови майбутнього договору довічного утримання, а саме: суму одноразової грошової допомоги в розмірі 50 000,00 грн., суму щомісячного грошового утримання в розмірі 1 000,00 грн.; своїм підписом підтвердила, що їй відомо про те, що пропонований договір передбачає тільки щомісячне грошове забезпечення і оплату комунальних послуг, а будь-який догляд набувач за договором не зобов`язаний вчиняти, повідомила відомості про сімейного лікаря, ознайомилась з кандидатурою набувача та своїм підписом надала згоду на підписання договору довічного утримання з ним, надала копії квитанцій про нарахування житлово-комунальних послуг.

Представник відповідача зазначає, що 23.01.2020 року позивач отримала новий технічний паспорт на квартиру та замовила оцінку майна, 27.01.2020 року виготовила довідку КП КОР «Південне БТІ» та отримала довідку про місце проживання і склад сім`ї, таким чином підготувала та надала нотаріусу всі необхідні документи для укладення договору довічного утримання.

Представник відповідача вказує, що позивачем всупереч вимог абзацу 3 пункту 6, за весь час дії договору жодного разу не було направлено відповідачу квитанцій про нарахування житлово-комунальних послуг, а просто повідомлялись суми коштів, які відповідачу необхідно було перерахувати на рахунок позивача, позивач відмовлялась передавати показники лічильників, а тому з травня 2020 року відповідач самостійно сплачує за спожиті позивачкою житлово-комунальні послуги.

Сторона відповідача стверджує, що від ОСОБА_1 на адресу відповідача ніколи не надходило жодного листа, заяви, скарги, пропозиції, претензії тощо. Позивач приймає виконання умов договору довічного утримання в повному обсязі, щомісячно отримує кошти на свою банківську карту, відповідач щомісячно сплачує за спожиті позивачем житлово-комунальні послуги, ОСОБА_1 за необхідності додатково отримує послуги помічниці по дому, майстра або водія, послуги яких на замовлення відповідача надає ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів». А тому, відповідач зазначає, що він належно виконує істотні умови договору довічного утримання. Більше ніж за три роки дії договору ОСОБА_1 отримала 139 784,93 грн. на виконання договору довічного утримання (станом на 11.04.2023 року). Доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 потребує послуг доглядальниці жодним належним доказом не підтверджено. Натомість, відповідач зауважує, що позивач у свої 62 роки чудово володіє месенджерами та соціальними мережами, через які і вела листування з ОСОБА_2 , зокрема передавала показники лічильників стосовно оплати рахунків за житлово-комунальні послуги.

Представник відповідача вказує, що підстави визнання договору довічного утримання, перелічені у позові є надуманими, оскільки відповідач не переоформлював на себе особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, позивач не запрошувала відповідача до себе в гості, ОСОБА_1 систематично отримує послуги помічниці по дому, позивачу відомий номер телефона ОСОБА_2 та місце його проживання, яке зазначене у договорі. Позивачем не наведено жодного законного обгрунтування її вимог, не надано доказу на підтвердження невиконання або неналежного виконання відповідачем умов договору, а тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заперечуючи позовні вимоги, третя особа ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» подали свої пояснення в яких зазначено, що в грудні 2019 року позивач завітала до міні-відділення Центру «Пенсіон» у м.Біла Церква та цікавилась питанням щодо укладення договору довічного утримання, оскільки вона була самотня, мала невелику пенсію, потребувала грошового забезпечення, так як багато коштів витрачається на ліки. 22.01.2020 року ОСОБА_1 написала заяву про можливість підписання договору довічного утримання на умовах грошового утримання: одноразова грошова виплата в розмірі 50 000 грн., щомісячне грошове утримання в розмірі 1000 грн. А також надала копії квитанцій про нарахування за житлово-комунальні послуги, повідомила дані свого сімейного лікаря та своїм підписом у паспорті до договору довічного утримання підтвердила кандидатуру набувача і те, що вона розуміє, що договір передбачає тільки щомісячне грошове забезпечення і оплату комунальних послуг, а будь-який догляд набувач за договором надавати не зобов`язаний. Після цього, ОСОБА_1 отримала та підготовила всі необхідні документи для укладення договору довічного утримання (технічний паспорт на квартиру, оцінка майна, довідку з БТІ та про склад сім`ї тощо).

Представник третьої особи зазначає, що ОСОБА_1 більше місяця вела переговорний процес стосовно бажаних істотних умов договору довічного утримання, абсолютно усвідомлювала значення своїх дій, розуміла наслідки укладення договору. А тому, 29.01.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання. В день підписання договору ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 одноразове грошове утримання в сумі 50 000 грн., про що зазначено в договорі та додатково відчужувачем було складено розписку про отримання коштів. Таким чином, Договір між сторонами був укладений за спільною згодою з урахуванням вільного волевиявлення ОСОБА_1 , що відповідає її внутрішній волі, з попереднім та обдуманим погодженням всіх умов Договору.

29.01.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» було укладено договір про надання соціальних послуг № 124, згідно якого Центр прийняв на обслуговування ОСОБА_1 та зобов`язався надавати соціальні послуги згідно державного стандарту. З червня 2020 року по листопад 2022 року Центр за дорученням ОСОБА_2 та на прохання ОСОБА_1 надавав їй послуги, зокрема: придбання і доставка продовольчих, промислових та господарських товарів, медикаментів; допомога у приготуванні їжі; допомога при консервації фруктів та овочів; прибирання житла; прання білизни та одягу; прасування; супровід у поліклініку; виконання доручень, пов`язаних з відвідуванням різних державних органів, підприємств, організацій. Вказані послуги надавалися соціальними працівниками, яких Центр надавав ОСОБА_1 по її запиту або проханню, що підтверджується відповідними актами наданих соціальних послуг. Таким чином, ОСОБА_1 при необхідності отримувала (додатково до умов договору довічного утримання) послуги від Центру «Пенсіон» за рахунок відповідача. До Центру «Пенсіон» не надходило жодних повідомлень, листів або скарг від ОСОБА_1 щодо порушення відповідачем умов укладеного договору довічного утримання або стосовно його неналежного виконання.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 10.02.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в загальному порядку, призначив справу до підготовчого засідання, залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів «Пенсіон» (а.с. 28).

27.03.2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кушнарьова Є.І. про направлення позовної заяви з додатками на електронну пошту представника відповідача (а.с. 40-43).

30.03.2023 року на запит суду надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача (а.с. 44-47).

07.04.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на запит (а.с. 48).

13.04.2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с. 49-51).

Ухвалою суду від 14.04.2023 року задоволено клопотання представника відповідача, постановлено проводити судові засідання по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с. 52-53).

13.04.2023 року на адресу суду надійшла відповідь УСЗН БМР Київської області (а.с. 57).

27.04.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 63-146).

12.05.2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про допит свідка ОСОБА_4 (а.с. 148-151).

15.05.2023 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів «Пенсіон» (а.с. 155-185).

23.05.2023 року на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_5 надійшла відповідь на відзив, заява про виклик свідків (а.с. 188-190, 199-202).

26.05.2023 року на електронну адресу суду надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_3 проти відповіді на відзив (а.с. 191-197)

29.05.2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 205-207).

29.05.2023 року на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_5 надійшла відповідь на відзив (а.с. 209-213).

11.07.2023 року на електронну адресу суду надійшло заключне слово (промова у судових дебатах) представника позивача ОСОБА_5 (а.с.231-238).

11.07.2023 року на електронну адресу суду надійшла промова у судових дебатах представника відповідача Кушнарьова Є.І. (а.с. 239-242)

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_5 підтримали позов.

Представник відповідача, адвокат Кушнарьов Є.І. позов не визнав.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, в матеріалах справи містяться письмові пояснення третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що перед укладенням договору ОСОБА_1 звернулась із заявою до директора Центру «Пенсіон» про можливість підписання з нею договору довічного утримання, оскільки вона є одинокою, малозабезпеченою, інвалідом ІІ групи (а.с. 77).

22.01.2020 року ОСОБА_1 підписала паспорт до договору довічного утримання, в якому повідомила свої анкетні дані (інформація про відчужувача), параметри нерухомості, що відчужується, побажання щодо істотних умов договору, відомості про стан здоров`я та лікувальний заклад, своїм підписом підтвердила, що пропонований договір довічного утримання передбачає тільки виплату грошей, будь-який догляд набувач за даним договором надавати не зобов`язаний, а також те, що після підписання договору вона перестане бути власником квартири, залишаючись користувачем квартири до кінця свого життя. (а.с. 78-80)

Судом встановлено, що 29.01.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В., зареєстрований в реєстрі за № 124 (а.с.13-16)

Згідно пункту 1 вказаного договору відчужувач ОСОБА_1 передала у власність, а набувач ОСОБА_2 отримує у власність квартиру АДРЕСА_1 та взамін чого, ОСОБА_2 , зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору.

В пункті 6 договору визначено, що набувач зобов`язується довічно утримувати відчужувача, тобто забезпечувати грошовими ресурсами, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами тощо. Сторони домовились, що утримання, оцінюється сторонами за спільною згодою в розмірі 1000,00 грн. на місяць, які будуть щомісячно надаватися відчужувачу способом, вказаним у п. 7 цього договору. Крім вищезазначеної суми, набувач зобов`язаний щомісячно оплачувати житлово-комунальні послуги за квартиру у строки, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені. На вимогу відчужувача або виконавця житлово-комунальних послуг, набувач зобов`язаний укласти відповідний договір на надання житлово-комунальних послуг.

Сторони погодили, що у випадку оплати набувачем житлово-комунальних послуг або у випадку самостійної оплати відчужувачем житлово-комунальних послуг, відчужувач зобов`язується один раз на три місяці направляти на адресу набувача актуальні рахунки за спожиті житлово-комунальні послуги для перевірки надходжень по даним особовим рахункам.

Сторони погодили, що за заявою відчужувача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися ним самостійно. В даному випадку набувач зобов`язаний до 10 числа кожного місяця включно, наступного за розрахунковим, перераховувати відчужувачеві способом, вказаним у п.7 цього договору, суму коштів необхідних для сплати житлово-комунальних платежів.

Сторони погодили, що у випадку ненадходження або відмови відчужувача направляти на адресу набувача актуальні рахунки за спожиті житлово-комунальні послуги, відповідальність за виникнення заборгованості за житлово-комунальні послуги покладається на відчужувача. В даному випадку набувач має право оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги за останніми відомими йому нарахуваннями за відповідні житлово-комунальні послуги.

Грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладення цього договору до 10 числа поточного місяця включно, поштовим переказом або готівкою на руки під розписку, або на картковий рахунок (п. 7 договору).

Згідно п. 8 договору одноразове грошове утримання визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 50 000,00 грн, які відчужувач отримав повністю від набувача перед підписанням цього договору.

Пунктом 12 договору визначено, що істотними умовами договору вважатимуться вчасна оплата щомісячних платежів виключно в межах встановлених пунктом 6 даного договору, і довічне право на проживання відчужувача на всій площі у вказаній квартирі, що відчужується.

Разом з правом проживання в квартирі, відчужувач приймає на себе обов`язок її зберігання та підтримання в належному стані та оплату комунальних послуг спожитих нею понад норму встановлену пунктом 6 договору.

У пункті 13 сторони погодили, що договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін у судовому порядку.

Відповідно до п.26 Договору сторони підтвердили, що договір не носить характеру уявного та удаваного правочин; відчужувач та набувач не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, не страждають на психічний розлад, не вживають наркотичні засоби, токсичні речовини тощо, не стоять на обліку у психоневрологічних та наркологічних закладах, укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим та відповідає їхній внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, текст Договору прочитано і схвалено ними до його посвідчення, договір не приховує іншого правочину і спрямований на настання наслідків, які обумовлені у ньому.

Згідно розписки від 29.01.2020 року та пояснень позивача в судовому засіданні, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 50 000,00 грн. в рахунок одноразового грошового утримання згідно договору довічного утримання № 124 від 29.01.2020 року (а.с. 88).

Встановлено, що 29.01.2020 року між ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання соціальних послуг № 124, згідно умов якого Центр допомоги приймає на обслуговування отримувача соціальних послуг ОСОБА_1 та надає соціальні послуги на підставі заяви Отримувача та відповідно до індивідуального плану надання соціальної послуги (а.с. 160-161).

Представником відповідача долучено до матеріалів справи квитанції про здійснення відповідачем ОСОБА_2 переказу коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 ( а.с.89-99), а також квитанції в підтвердження здійснення оплати за комунальні послуги (а.с. 100-145).

Позивач в судовому засіданні підтвердила надходження і отримання вказаних коштів.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

За змістом частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Одностороння відмова від договору не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Так, сторони Договору довічного утримання погодили істотні умови цього Договору , зокрема, пунктом 12 передбачений чіткий та вичерпний перелік істотних умов цього Договору, а саме: вчасна оплата щомісячних платежів виключно в межах встановлених пунктом 6 договору; довічне право на проживання відчужувача на всій площі у вказаній квартирі, що відчужується.

Судом встановлено, що відповідач не порушив ні істотних умов оскаржуваного договору, ні будь-яких інших домовленостей сторін за договором довічного утримання.

Позивачем не доведено порушення відповідачем будьякої умови Договору довічного утримання. Сторона позивача зазначає, що спірний договір містить несправедливі умови стосовно відчужувача, а саме п.9 договору, в якому визначено, що місячне грошове утримання є достатнім для підтримання повноцінного та якісного життєвого рівня відчужувача та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами.

Та як було встановлено в судовому засіданні позивач жодного разу не зверталась до відповідача чи третьої особи з проханням, скаргою, листом, щодо виконання умов договору, внесення змін до умов чи укладення додаткової угоди. Натомість, представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що відповідач не заперечує переглянути чи змінити умови договору, але подібних звернень до нього не надходило.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. (Висновок ВС у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме позивач у справі та особа, яка стверджує про порушення відповідачем зобов`язань за Договором довічного утримання, мала довести ту обставину, на яку вона посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог несправедливість умов договору, порушення домовленостей, ненадання набувачем догляду за позивачем. Проте, відсутні такі докази.

Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджується змістом договору довічного утримання, істотні умови цього договору виражаються лише у грошовому утриманні з боку набувача та постійному проживанні відчужувача у квартирі. При цьому, матеріали справи містять копію договору про надання соціальних послуг № 124, укладений між ТОВ Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів і ОСОБА_1 , згідно якого позивач отримує послуги щодо прибирання помешкання, прання одягу, приготування їжі та інші послуги, які замовлялися відповідачем та які не передбачені договором довічного утримання.

В судовому засіданні були допитані свідки сторони позивача. Зокрема, свідок ОСОБА_6 , який працює лікарем в Білоцерківській міської лікарні № 2, суду показав, що з 2007 року ОСОБА_1 є його пацієнткою, у неї рідкісне і тяжке захворювання «системний червоний вовчак», динаміка негативна. Пацієнтка на даному етапі потребує стороннього догляду. Близько трьох разів на рік свідок здійснює обстеження ОСОБА_1 . Свідок ОСОБА_4 суду показала, що є подругою позивачки з 2020 року, свідку запропонували доглядати за позивачем з Центру «Пенсіон», однак вона відмовилася та свідок почала добровільно, без оплати допомагати ОСОБА_1 . Коли позивач зламала руку саме свідок допомогла направити її до лікарні на таксі у м. Київ, де зустріла її сестра, після проведеної операції позивач проживала більше двох місяців в квартирі свідка. Свідок зазначає, що відповідача ОСОБА_2 жодного разу не бачила, як і не бачила сторонньої допомоги в помешканні позивача. Свідок ОСОБА_7 суду показала, що знайома з ОСОБА_1 з 1990-х років, а наприкінці вересня 2022 року вони зустрілися у лікарні та почали спілкуватися по телефону, позивач просила допомоги і свідок по можливості надає таку допомогу. Свідок приблизно один раз на тиждень буває у позивача в квартирі, допомагає з приготуванням їжі, отриманням ліків, закупівлею продуктів, ліків, допомагає вийти з дому.

Отже, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили незадовільний стан здоров`я ОСОБА_1 та її потребу в сторонній допомозі. Свідки необізнані щодо обставин укладення договору довічного утримання та щодо виконання умов цього договору.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України)

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 78,81,89, 141, 259, 263, 264, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів «Пенсіон» про розірвання договору довічного утримання відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 20.07.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола