Справа № 544/1462/23
пров. № 2/544/249/2023
Номер рядка звіту 69
У Х В А Л А

іменем України

20 липня 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду по вул. Ярмарковій, 17 м. Пирятин клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковтуна М.В. про залишення позовної заяви без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

19 липня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковтуна М.В. до суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися просили слухати клопотання про залишення позову без розгляду у їх відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, не заперечувала проти задоволення клопотання позивача про залишення позову без розгляду, про що подала заяву. Додатково просила суд стягнути з позивача витрати понесені нею на оплату правничої допомоги.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

За наведених обставин, вивчивши зміст вказаного клопотання, доводи викладені у заяві відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Судом було перевірено повноваження представника позивача щодо законності заявленого клопотання та встановлено, що позивачем ОСОБА_1 20.06.2023 укладено договір про надання правової допомоги б/н з адвокатом Ковтуном М.В. Відповідно до наданого ордеру серія ВІ № 1143030 від 20.06.2023 договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються (а.с. 27).

03 лютого 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 683/1861/19, провадження № 61-12483св22 (ЄДРСРУ № 108766205) досліджуючи питання щодо права сторони процесу на подання заяви про залишення позову або частини позовних вимог без розгляду зауважив наступне. Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України. Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність. Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначає спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати. Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 у справі № 441/1609/19).

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (частина третя статті 257 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору, у випадку залишення судом позову без розгляду на підставі відповідної заяви позивача не повертається.

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. В такому випадку, відповідач повинен довести суду зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або те, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити: які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими; чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду; чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У зазначеній справі з огляду на обставини справи, доводи заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 257, 258-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 щодо стягнення з позивача ОСОБА_1 на її користь витрат пов`язаних з правничою допомогою відмовити.

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковтуна Миколи Васильовича про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ю.О. Ощинська