Єдиний унікальний номер 722/790/23
Номер провадження 2/722/172/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Ратушенка О.М.

секретаря судових засідань Кушнір І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сокиряни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Ляр Дмитро Юрійович звернувся в Сокирянський районний суд із вказаним вище позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 53 342, 64 грн.

Обґрунтовуючи позов зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 26.07.2010 року, яка разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає договір про надання банківських послуг. Після цього відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом та обов`язком погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом. Зазначає, що Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а ОСОБА_1 в порушення умов договору своєчасно не погасив заборгованість за кредитом.

У зв`язку з цим, станом на 21.03.2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 53 342,64 грн., яку представник позивача просив стягнути з на користь банку.

16.06.2023 року на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву, в якому Відповідач, ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував з огляду на те, що ніяких кредитних зобов`язань перед позивачем не має. Станом на 18.02.2022 року у нього була відсутня заборгованість перед банком. А після цієї дати, у зв`язку із маніпуляціями з рахунками, відкритими на його ім`я, без його згоди, почалися зняття коштів невідомою йому особою, про що він одразу повідомив банк та подав заяву до поліції. А тому, у зв`язку із недоведеністю банком вчинення ним дій, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, а також у зв`язку із тим, що списання коштів з його рахунку відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог за відсутності на те правових підстав.

03.07.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач вказав, що за п. 1.1.5.29 кредитного договору, клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з карткою. Зазначив, що на даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину, отже заперечення відповідача з цього приводу не можуть прийматися до уваги. У зв`язку із цим вважає, що з боку Банку порушення умов договору та норм закону відсутні. А тому просив суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

В судове засідання сторони по справі та їх представники не з`явилися.

Представник позивача, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи за відсутності Позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував.

Представником Відповідача, адвокатом Ясінською Я.О. також було подано заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності Відповідача, ОСОБА_1 . Проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При зверненні до суду позивач вказував про те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 26.07.2010 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тариф Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «ПриватБанк», діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що міст умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Відповідач.

Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Виконання Відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці.

Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку з початковим кредитним лімітом у розмірі 5 000, 00 грн.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 47000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням ініціативою Банку.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.

Таким чином, Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу.

Згідно п. 2.1.1.2.12 Договору, в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом, Клієнт сплачує Банку заборгованість по кредиту, а також проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6 Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті US + 5% від суми позову.

Відповідно до п.п. 2.1.1.12.11. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

В редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 року згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості.

Як зазначає Позивач - у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 21.03.2023 року має заборгованість у розмірі 53 342,64 грн., яка складається з наступного:

-43421,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

-в т.ч.: 9920,74 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

-0,00 грн. - заборгованість за комісією;

-00,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Однак, як вбачається з матеріалів справи - сума заборгованості виникла не з вини відповідача, а внаслідок шахрайських дій, а саме: в провадженні СВ відділення поліції №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області знаходиться кримінальне провадження № 40000042 за заявою заявника про те, що 18.02.2022 року біля 20 год. 30 хв., невстановлена особа, шахрайським шляхом під приводом купівлі продажу заволоділа грошовими коштами в сумі 42 000,00 грн., про що банк був повідомлений негайно. Після отримання СМС-повідомлення про проведення транзакції переказу грошових коштів 18.02.2022 року на загальну суму 42 000,00 грн., Споживач у встановлені строки повідомив банк про свою незгоду із цією транзакцією. Списання з карти 42 000,00 грн., було здійснено третіми особами, що свідчить про відсутність волі відповідача на здійснення транзакції і є підставою для визнання зазначеної транзакції нікчемною, скасування нарахованих процентів та штрафних санкцій. Позивач знав про неправомірність списання грошових коштів із картки відповідача, але, продовжив нараховувати відсотки і штрафні санкції.

Відповідно до частини третьої статі 10 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 60 ЦПК України, 2004 року, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 виконав свої обов`язки перед банком щодо погашення заборгованості за договором кредиту, відповідно до умов договору, повідомив банк про несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунку та звернувся до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком. У свою чергу, позивачем не надано належних доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у Постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71 цс 15, та в Постанові Верховного Суду України від 20 червня 2018 року № 691/699/16-ц, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаних норм права, а саме, відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати необхідно залишити за позивачем.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 207, 509, 626, 628, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 4, 76-83, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д; ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: