Справа № 183/2820/23
№ 2/183/2298/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
07 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача спричинену майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі - 275218,40 грн., витрати на залучення експерта у розмірі 6500,00 грн.; послуги СТО у розмірі 2100,00 грн., та вирішити питання щодо судових витрат.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 20.06.2022 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір оренди автомобіля № 03/06-22, зі строком дії до 20.06.2023 року.
Відповідно до умов договору, ОСОБА_2 орендував автомобіль HYUNDAI ACCENT, д.н. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який є власністю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 .
20 жовтня 2022 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, д.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, виїхав на узбіччя, де здійснив наїзд на перешкоду, при цьому порушив вимоги п.12.1 ПДР України. Внаслідок ДТП пошкоджено транспортний засіб позивача, йому завдано матеріальних збитків.
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2022 року по справі № 204/9681/22, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Крім того, постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2022 року по справі № 204/9871/22 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Позивач зазначає, що 25 грудня 2022 року на адресу відповідача було направлено лист запрошення на огляд об`єкта дослідження, а саме транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, д.н. НОМЕР_1 . Також, 05.01.2023 року було запрошено судового експерта Пилипенко О.С., яким було здійснено огляд та оцінка збитку зазначеного вище транспортного засобу та надано Висновок щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження при ДТП.
Також позивач зазначає, що ним було сплачено за послуги СТО, що підтверджується замовленням № 7385Я від 12.01.2023 року, вартість яких складає 2100,00 грн.
Позивач, як власник автомобіля, наполягає на відшкодуванні спричиненої йому майнової шкоди з відповідача.
Ухвалою суду від 17 березня 2022 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження /а.с.87/.
Ухвалою суду від 18 травня 2023 року закінчено підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті /а.с.91/.
Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися надіславши на адресу суду заяву, в якій просять здійснити розгляд даної справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольни їх в повному обсязі.
Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України, вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив на позов, суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Як встановлено судом та підтверджується письмовими матеріалами справи, 20.06.2022 року між позивачам ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір Оренди № 03/06-2022 автотранспортного засобу, HYUNDAI ACCENT, д.н. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 /а.с.6-7/.
Відповідно до п.п. 3.4.4 цього договору у разі пошкодження предмета оренди з вини Орендаря, останній повинен відшкодувати Орендарю в повному обсязі збитки, пов`язані з таким пошкодженням /а.с.8-10/.
Факт передачі вище зазначеного автомобіля підтверджується Актом приймання-передачі автомобіля до договору оренди /а.с11/.
20 жовтня 2022 року о 22:50 годині ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ст. 130 КУпАП, ст.. 124 КУпАП, а саме в м. Дніпро по провулку Криворізькому, біля будинку 4, керував автомобілем HYUNDAI ACCENT, д.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, порушивши вимоги п.12.1 ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху, у наслідок чого скоїв наїзд на перешкоду у вигляді насипу глини, внаслідок ДТП пошкоджено транспортний засіб та завдано матеріальні збитки, що підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2022 року по справі № 204/9681/22, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 74), а також постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу /а.с.75-77/.
Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду,що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні,чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Також, матеріали справи містять лист запрошення на огляд об`єкта дослідження від 23.12.2022 року направлений на адресу відповідача, відповідно до якого, в разі його не прибуття на експертизу автомобіля HYUNDAI ACCENT, д.н. НОМЕР_1 , огляд об`єкту буде проводитись без нього /а.с.20/.
Крім того, позивачем надано суду копію Висновку судового експерта з автотоварознавчого дослідження ОСОБА_3 щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 01/23А від 18.01.2023 року. Згідно цього висновку, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля HYUNDAI ACCENT 1,4, д.н. НОМЕР_1 , в результаті його пошкоджень при ДТП, складає 275218,40 грн. /а.с.23-54/.
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Особливості укладення та виконання договору найму (оренди) можуть бути передбачені законом.
Згідно із ч.1 ст. 801 ЦК України, наймач транспортного засобу зобов`язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані.
Статтею 803 ЦК визначені правові наслідки пошкодження транспортного засобу, відповідно до яких наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку з утратою або пошкодженням ТЗ, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.
Відповідно до ч.1 ст. 804 ЦК України, наймач зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі у зв`язку з використанням транспортного засобу, відповідно до глави 82 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням, речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Згідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Загальною юридичною підставою всіх видів юридичної відповідальності вважається порушення норми права. Фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є правопорушення як юридичний факт.
Цивільне правопорушення - це протиправна дія або бездіяльність особи, що порушує норми актів цивільного законодавства або умови договору, і з якою договір або закон пов`язують виникнення цивільно-правової відповідальності.
Поведінка особи визнається протиправною, якщо вона не відповідає вимогам права, вираженим в актах цивільного законодавства або договорі.
Згідно положень ст.11, 1166 ЦК України, підставою для виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та завданою шкодою, вини особи, яка завдала шкоду.
Судом встановлено, що вина відповідача ОСОБА_2 у настанні ДТП, яке потягло за собою заподіяння матеріальної шкоди позивачу, підтверджуються постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2022 року та висновком судового експерта Пилипенко О.С. про вартість матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу при ДТП, яка складає 275218,40 грн. /а.с.23-35, 75-77/.
Позивачем до суду надано копію квитанції від 18.01.2023 року про оплату послуг судовому експерту Пилипенко О.С. за проведення експертизи у сумі 6500 грн. /а.с.58/.
Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що відповідачем не спростовано обставини, при яких ним заподіяно збитки власнику транспортного засобу, приймаючи до уваги надані позивачем письмові докази, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 275 218,40 грн. та компенсації витрат з оплати послуг судового експерта на суму 6 500 грн.
При цьому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат за послуги СТО, таких належних доказів понесених витрат суду не подано, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, варто звернути увагу на наступне.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».
Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач ОСОБА_1 дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 2752,18 гривень.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.12, 76 - 81, 141, 223, 258, 259, 264 - 265,268,280-284,354,355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 275218 гривень 40 копійок (двісті сімдесят п`ять тисяч двісті вісімнадцять гривень 40 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 2752 гривні 18 копійок (дві тисячі сімсот п`ятдесят дві гривні 18 копійок), витрати з оплати послуг судового експерта у розмірі 6 500 гривень (шість тисяч п`ятсот гривень).
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Повне найменування сторін.
Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з моменту оголошення цього рішення
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.