Справа № 539/2034/23
Провадження № 2-о/539/66/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2023 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.

за участі секретаря Бобир Т.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лубни в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа - Управління державної міграційної Служби України в Полтавській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України», а саме 13 листопада 1991 року.

В обґрунтування заяви позивач зазначила, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дибще Козівського району Тернопільської області. Пізніше з батьками переїхала жити в село Ряське Машівського району Полтавської області. В 1986 році вона уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». 23.07.1986 отримала паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, виданий Машівським ВВС Полтавської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Карлівка Полтавської області вона народила доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Ряське Машівського району Полтавської області вона народила сина ОСОБА_8 . У ІНФОРМАЦІЯ_8 народила сина ОСОБА_9 та в 1992 році - сина ОСОБА_4 , але залишила цих дітей і вони були усиновлені. 19.02.1993 вона розлучилась з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Лубни Полтавської області вона народила сина ОСОБА_11 , але оформити свідоцтво про його народження не змогла, оскільки на той момент у неї був відсутній паспорт. Паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року вона втратила ще на початку 90-х років, але вчасно його не відновила, тому що в той час вела легковажний спосіб життя, офіційно ніде не працювала. Починаючи з 1968 року, тобто з моменту її народження і по сьогоднішній день вона нікуди не виїжджала за межі України. 10.03.2023 вона звернулась до Лубенського відділу УДМС України в Полтавській області щодо отримання паспорта громадянина України, однак їй було відмовлено. Реалізація її права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, який має юридичне значення.

29.05.2023 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду.

Заявник в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити.

Представник заявника - адвокат Власова С.М. в судовому засіданні підтримала заяву у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному в заяві.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи зазначив, що покладається на розсуд суду щодо ухвалення рішення по даній справі.

Вислухавши пояснення заявника, допитаної в якості свідка, її представника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

З довідки №5330-274/5330-23 від 10.03.2023, виданої начальником Лубенського відділу УДМС Полтавської області вбачається, що ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Дибще Козівського району Тернопільської області, перебувала в громадянстві колишнього СРСР та була документована паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 виданим Машівським ВВС Полтавської області 23.07.1986.

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 30.03.1990 Карлівським районним відділом ЗАГС, ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Карлівка Карлівського району Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис №6. Матір`ю зазначена ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 22.04.1991 Ряською сільською радою Машівського району Полтавської області, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Ряське Машівського району Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис №11. Матір`ю зазначена ОСОБА_1 .

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 19.02.1993 Машівським райвідділом ЗАГС Полтавської області вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, про що 19.02.1993 зроблено запис №16.

Згідно інформації №24 від 11.04.2023, наданої Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживала, згідно даних погосподарської книги №3 за 1986, 1987, 1988, 1989, 1990 роки, до лютого місяця 1986 року в селі Ряське Машівського району Полтавської області. Потім вибула в село Стасі Полтавського району Полтавської області. Іншими даними факту проживання на території села Ряське Полтавського району Полтавської області на момент проголошення незалежності України Рясівський старостат не володіє.

Допитана в якості свідка заявник ОСОБА_1 суду пояснила, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дибще Козівського району Тернопільської області. Потім коли їй було 3 місяці вона з матір`ю переїхала до села Ряське Машівського району Полтавської області. Там вона виросла, ходила в школу. В 1986 році вийшла заміж. З 1987 року стала жити з іншим чоловіком в селі Попівка Карлівського району Полтавської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 народила доньку ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_8 народила сина ОСОБА_8 . Жилив с.Попівка до весни 1990 року. Потім з дітьми знов переїхала до села Ряське Машівського району Полтавської області, бо знов стала жити з «офіційним» чоловіком. В кінці травня - на початку червня 1991 року вона залишила дітей їх батькам і поїхала до міста Київ працювати, де робила це неофіційно. Там і жила в АДРЕСА_1 , винаймала квартиру. Жила там та працювала до 2007 року. Там зустріла свого теперішнього співмешканця, з яким приїхали і стали жити в селі Суха Солониця Лубенського району Полтавської області, де живе натепер. ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_11 . У неї був паспорт громадянина колишнього СРСР. Паспорт громадянина України вона не отримала по своїй халатності. Їй потрібно встановити факт постійного проживання на території України для отримання паспорту громадянина України. Виникло це питання оскільки за відсутності паспорту у неї неможливо оформити свідоцтво про народження та паспорт її неповнолітньому сину ОСОБА_11 , у якого є тільки медичне свідоцтво про народження. За кордон з народження вона ніколи не виїжджала. На момент 24.08.1991 та 13.11.1991 проживала в Києві, працювала на базарі. Паспорт СРСР втратила на початку 2000-х років.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником як свідком. Її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 р. чи на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з підпунктом а) пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) (далі - Порядок) встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно з пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України. Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_9 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що метою встановлення факту, що має юридичне значення ОСОБА_1 зазначила отримання паспорта громадянина України. Факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника. Чинним законодавством не передбачений інший порядок встановлення такого факту, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Таким чином, оцінивши вищевказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявником на підтвердження своїх вимог надано достатньо належних та допустимих доказів, які в сукупності свідчать про постійне проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). При цьому відомостей про те, що заявник залишала територію України чи є громадянкою іншої держави, матеріали справи не містять. Тому суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, - ВИРІШИВ: Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки села Дибще Козівського району Тернопільської області на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення в повному обсязі складено та підписано 24.07.2023. Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 . Заінтересована особа - Управління державної міграційної Служби України в Полтавській області, місцезнаходження: 36039, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Пушкіна, будинок 63.

Суддя О.Л. Овчаренко