Дата документу 21.07.2023Справа № 643/2182/20
Провадження № 2/554/4985/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

при секретарі Проскурня Я.О.,

за участю учасників справи:

представник відповідача Державної казначейської служби України: Гриб Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в Московському районі м.Харкова Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями (діями) державних органів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2022 року звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в Московському районі м.Харкова Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями (діями) державних органів, в якому просить стягнути з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням (діями) посадової особи органу державної влади управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції, грошові кошти в сумі 50 000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 29.08.2021 року інспектором 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, старшим лейтенантом поліції Алтуховим О.Г. винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4700438 від 29.08.2021 року, відпоідно до якої останній, нібито, керуючи автомобілем «Nissan rogue», номерний знак НОМЕР_1 , на вул.Колосиста у м.Харків, після зупинки працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9.б ПДР України, за що на нього було накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.11.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову про аліміністративне правопорушення від 29.08.2021 року, оскільки інспектором Алтуховим О.Г. прийнято рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не обгрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Крім того, відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАО №4807814 від 23.09.2021 року, 23.09.2021 року, близько 09:39 поблизу будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , нібито, керуючи автомобілем після зупинки не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. Проте, 23.09.2021 року за вказаною адресою ОСОБА_1 працівники поліції не зупиняли та він взагалі там не знаходився. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 18.11.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4807814 від 23.09.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП.

Отже, інспектором 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, старшим лейтенантом поліції Алтуховим О.Г. всупереч положень чинного законодавства, не було проведено правомірних дій щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та неналежно зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Вказаними незаконними рішеннями ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди. Моральна шкода полягає в тому, що ОСОБА_3 двічі безпідставно звинуватив ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та поширив цю неправдиву інформацію. У зв`язку з винесенням відносно ОСОБА_1 незаконних постанов, останній був змушений відчувати стрес та подавлений настрій досить тривалий час. Для доведення своєї невинуватості останній звертався до адвоката для надання правової допомоги, витрачав свій час та кошти. Через розповсюдження ОСОБА_3 неправдивої інформації постраждала ділова репутація ОСОБА_1 . Через хвилювання, викликаного поширенням відносно нього неправдивої інформації у останнього неодноразово підвищувався артеріальний тиск та погіршувався стан здоров`я в цілому.

Внаслідок неправомірних дій інспектора ОСОБА_1 був змушений витрачати час на збирання доказів, складання процесуальних документів, звернення до суду, участі у судових засіданнях, пошуку кваліфікованої юридичної допомоги, через що у нього зірвалися життєві плани, відбулися погіршення стосунків із оточуючими людьми. Вважає необхідним визначити розмір морального відшкодування з відповідача в сумі 50 000 грн. на користь позивача.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 16.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05.04.2023 року прийнято до провадження цивільну справу, вирішено розгляд проводити за правилами спрощеного провадження, з викликом (повідомленням) сторін.

Представником відповідача Департаменту патрульної поліції надано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивач обмежився лише загальними посиланнями на незаконність дій інспектора та завдання йому моральної шкоди, не довівши належними, допустимими та достовірними доказами ні факту наявності такої шкоди, ні наявності його відчуття тривоги, хвилювання, безсоння, суттєвого погіршення стану здоров`я, настання інших негативних наслідків, наявність причинного зв`язку між протиправними, на їх думку, діями інспектора та можливим завданням такої шкоди (а.с.38-41).

Представник відповідача Державної казначейської служби України подав до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів, щодо спричинення йому моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., а також не довів причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача і заподіяною шкодою. Також, позивач не додає доказів підтвердження поширення неправдивої інформації про нього. Відповідно до вимог постанови дані дії не є поширенням інформації, оскільки не поширювалися шляхом опублікування у пресі, не є інформацією переданою по радіо, телебаченню або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку, не викладена в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, не повідомлена в публічних виступах, в електронних мережах, не демонстрована в громадських місцях в плакатах, гаслах, інших творах, листівках.

Крім того, вказує на те, що на момент винесення постанови вона була чинною, а в подальшому дану постанову скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення Московським районним судом м.Харкова (а.с.62-64).

Сторона позивача до суду не з`явилася, представником позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягає на задоволенні вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України - Гриб Т.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Зазначила, що позивач посилається лише на загальні підстави відшкодування шкоди; дії інспектора не є поширенням інформації.

Представники Департаменту патрульної поліції, Управління державної казначейської служби України в Московському районі м.Харкова Харківської області до суду повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Суд, у відповідності до вимог ст.ст.211,223 ЦПК України, вирішив розгляд справи проводити у відсутність осі, які не з`явилися до суду, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали та обставини даної справи, перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до статей 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21) зазначено, що: «У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказані правові висновки викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18)».

У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21) зазначено, що «у справі, яка переглядається, безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у вищезгаданій постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 19000сво18), апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом».

Аналогічне твердження міститься у Постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №726/837/20.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.08.2021 року інспектором 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, старшим лейтенантом поліції Алтуховим О.Г. винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4700438 від 29.08.2021 року, відповідно до якої останній, керуючи автомобілем «Nissan rogue», номерний знак НОМЕР_1 , на вул.Колосиста у м.Харків, після зупинки працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9.б ПДР України, за що на нього було накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Крім того, відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАО №4807814 від 23.09.2021 року, 23.09.2021 року близько 09:39 поблизу будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, після зупинки не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.11.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову про адміністративне правопорушення від 29.08.2021 року, оскільки інспектором Алтуховим О.Г. прийнято рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не обгрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення (а.с.11-13).

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 18.11.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4807814 від 23.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП (а.с.14-18).

Отже, дії працівника патрульної поліції щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення та постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно та відшкодування якої здійснюється незалежно від вини.

На підставі наведеного вище, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Внаслідок ініціювання провадження у справах про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, пережитих внаслідок відвідування судових інстанцій; душевних страждань внаслідок постійного стресу; душевних страждань у зв`язку із приниженням його честі та гідності.

Враховуючи характер та обсяг моральних страждань позивача внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, також враховуючи, що внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності позивач переніс нервовий стрес, оскільки був вимушений захищатися від необґрунтованих дій інспектора патрульної поліції та звертатися до суду, щоб довести неправомірність дій інспектора патрульної поліції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно яких розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, суд вважає визначити розмір морального відшкодування в сумі 2000 гривень. В задоволенні інших вимог позивачу слід відмовити.

Доводи відповідачів про те, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне наслідків цивільноправового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди, є юридично неспроможними, оскільки здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому було закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищих посадових осіб органу державної влади.

Такий висновок міститься у Постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі №532/1243/16-ц (провадження №61-34251св18), від 26 лютого 2020 року в справі №142/143/17 (провадження №61-5739св19), а також об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц.

Не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи про те, що позивачем не доведено протиправність дій чи бездіяльності посадових осіб патрульної поліції та застосування ст. 1176 ЦК України до цих правовідносин, з огляду на таке.

Ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Згідно з ст. 1173 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Таким чином, факт закриття справ про адміністративне правопорушення за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що постанови про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП, складені щодо позивача незаконно, що спричинило позивачу моральну шкоду.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку про стягнення з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням (діями) посадової особи органу державної влади управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції, грошові кошти в загальному розмірі 2000 гривень. В задоволенні решти вимог позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 6,15,16,23,1167,1173,1174,1176 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в Московському районі м.Харкова Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями (діями) державних органів - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням (діями) посадової особи органу державної влади управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту поліції, грошові кошти в загальному розмірі 2 000 гривень.

В задоволенні решти вимог позивачу ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач:ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

відповідач:Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернеста,3, ;

відповідач:Державна казначейська служба України, місцезнаходження: 04071, м.Київ, вул.Межигірська,11, ;

відповідач:Управління державної казначейської служби України в Московському районі м.Харкова Харківської області, місцезнаходження: 61001, м.Харків, вул.Юрівська,7, .

Повний текст судового рішення складено 26.07.2023 року.

Суддя А.М.Чуванова