ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6054/23 Справа № 201/9437/22 Головуючий у першій інстанції: Демидова С.О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права користування майном,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року у справі №201/980/21 шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, який був зареєстрований 07 червня 2017 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №289, було розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано нерухоме майно, а саме: трьох кімнатна квартира АДРЕСА_1 . Квартира була придбана на підставі договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області Солошенко Ю.В. за реєстровим №2378. Відповідачка продовжує проживати в даній квартирі, домовитися про продаж квартири не виходить. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/6541/21 від 01 червня 2022 року встановлено порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,3 кв.м.; виділивши ОСОБА_4 - житлову кімнату площею 11,3 кв.м. та житлову кімнату площею 10,2 кв.м. Місця загального користування залишити в загальному користуванні. Проте, не дивлячись на рішення суду, яке набрало законної сили, відповідач будь-яким способом продовжує перешкоджати та чинити позивачу перепони у користуванні житловою кімнатою в результаті чого він вимушений був неодноразово звертатися до Відділення №5 Дніпровського районного управління юстиції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області із скаргами на дії ОСОБА_3 . В результаті дій, які полягають у перешкоджанні відповідачем до доступу у житлове приміщення, позивач не може в повному обсязі користуватися своїми правами і нести обов`язками, що змушує його звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Тому позивач просив зобов`язати ОСОБА_3 співвласницю квартири АДРЕСА_1 усунути перешкоди у здійснені ОСОБА_1 вільного доступу до квартири АДРЕСА_1 з правом користування житловою кімнатою площею 17,3 кв.м. та місцями загального користування; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати за надану професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та судовий збір (а.с. 1-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2023 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права користування майном відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року у справі №201/980/21 шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який був зареєстрований 07 червня 2017 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №289, було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_5 . Рішення набрало законної сили (а.с. 56).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.40).

Згідно договору купівлі-продажу серії ННХ №631660, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області Солошенко Ю.В. за реєстровим №2378, 31 серпня 2019 року сторони під час перебування в шлюбі придбали квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

Згідно копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа квартири становить - 64,9 кв.м. Площа житлових кімнат становить: 1-а кімната 17,3 кв.м., 2-а кімната 10,2 кв.м., 3-а кімната 11,3 кв.м., кухня площею 9,2 кв.м., вбиральня (сполучена) 1,0 кв.м., ванна кімната 2,6 кв.м., коридор 9,8 кв.м., комора 1,3 кв.м., лоджія 2,2 кв.м.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №179330360 від 31.08.2019, право власності на спірну квартиру зареєстровано за позивачем та відповідачкою як спільна часткова власність, по 1/2 частці за кожним (а.с. 46-48).

Отже, позивач є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року у цивільній справі №201/6541/21 встановлено наступний порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 : виділено ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,3 кв.м.; виділено ОСОБА_7 житлову кімнату площею 11,3 кв.м. та житлову кімнату площею 10,2 кв.м. Місця загального користування залишено в загальному користуванні. Рішення набрало законної сили (а.с. 7-8)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2022 року у цивільній справі №201/10862/21 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рухоме майно, яке було придбане під час шлюбу. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частки від вартості рухомого майна у розмірі 24945,53 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовлено. Рішення набрало законної сили (а.с. 69-71)

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №70864884 від 31 січня 2023 року, ОСОБА_3 було сплачено кошти, які стягувались з неї на підставі вищезазначеного рішення суду (а.с. 73).

Позивач вказує, що через неприязні стосунки, які склалися між сторонами, відповідачка чинить йому перешкоди у вільному доступі до квартири, замінила замок на вхідних дверях, ключі від нового замка не надає, у квартиру не пускає.

Вказане підтверджується зверненнями позивача до Відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області.

Так, на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду, Відділенням поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області надано копії матеріалів за зверненням гр. ОСОБА_1 , зареєстровані в Журналі єдиного обліку у ВП №5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

З вказаних копій матеріалів ЖЕО вбачається, зокрема, що 22.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до Відділу поліції №5 із заявою, в якій зазначив, що він раніше проживав разом з колишньою дружиною ОСОБА_3 . В подальшому, через непорозуміння не змогли проживати разом за адресою: АДРЕСА_2 . Після рішення суду, яким встановлено порядок користування приміщнням ОСОБА_1 прийшов до квартири, але не зміг увійти, оскільки замки були замінені. Колишня дружина перешкоджає увійти до даної квартири, котра належить їм 50% на 50%.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.07.2022, ОСОБА_1 просив прийняти міри до гр. ОСОБА_3 , яка проживає за адресою по АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , і яка без його відома змінила замок в квартирі, тим самим закрила доступ до квартири.

Розглянувши заяву №21081 від 22.07.2022, начальник відділення №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області дійшов висновку про надання відповіді заявнику.

Згідно відповіді №435/60-Х-21081 від 27.07.2022, у поліції відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю, у зв`язку з цим, внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В ході виконання матеріалу з учасниками конфлікту проведено індивідуально-профілактичну бесіду направлену на неприпустимість вчинення правопорушень та злочинів. Попереджена про відповідальність згідно чинного законодавства України.

Повторно ОСОБА_8 звернувся до Відділенням поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області із заявою 28.07.2023, в якій зазначив, що систематично не може потрапити до кв. АДРЕСА_1 , в якій проживав з ОСОБА_3 , оскільки у квартирі поміняні замки, ключів від нових замків немає. ОСОБА_3 перешкоджає потрапити йому до квартири.

Розглянувши заяву №21846 від 28.07.2022, начальник відділення №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області дійшов висновку про надання відповіді заявнику.

Згідно відповіді №435/60-Х-21846 від 29.07.2022, у поліції відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю, у зв`язку з цим, внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В ході виконання матеріалу з учасниками конфлікту проведено індивідуально-профілактичну бесіду направлену на неприпустимість вчинення правопорушень та злочинів. Попереджена про відповідальність згідно чинного законодавства України.

У повідомленні про вчинення кримінального правопорушення №28213 від 23.09.2023, ОСОБА_1 вказано, зокрема, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01.06.2022 встановлено наступний порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 : виділено ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,3 кв.м.; виділено ОСОБА_7 житлову кімнату площею 11,3 кв.м. та житлову кімнату площею 10,2 кв.м., місця загального користування залишено в загальному користуванні. Проте, незважаючи на вказане рішення, ОСОБА_3 будь-яким можливими способами намагається не допустити його до приміщення квартири та чинить перешкоди у користуванні житловою кімнатою. Відповідачка змінила замки на вхідних дверях. Черговий раз 21.07.2022 він прибув до квартири АДРЕСА_1 , щоб потрапити до кімнати, яку йому виділено у користування. Проте, ОСОБА_3 відповіла, що не збирається його пускати.

Вказані вище обставини про вчинення перешкод позивачу у користуванні спірним нерухомим майном відповідачкою не спростовано.

Крім того, судом встановлено, що між сторонами існують неприязні стосунки, конфлікти, які, зокрема, створюють перешкоди для користування позивачем спірним майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття передбачає те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР, відповідно до яких передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Пунктом 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши належність позивачу на праві власності 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ; приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2022 року (справа №201/6541/21), що набрало законної сили, виділено у користування житлову кімнату площею 17,3 кв.м. та місця загального користування залишено в загальному користуванні; приймаючи до уваги, що відповідачкою не спростовано здійснення нею, без погодження із позивачем, заміни замка на вхідних дверях у вищевказану квартиру; встановивши, що ключ від нового замка позивачу відповідачкою не надано; встановивши, що між сторонами склались вкрай неприязні стосунки, що у сукупності створює позивачу перешкоди у користуванні спірним житлом, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користування житловою кімнатою, площею 17,3 кв.м., та приміщеннями загального користування у квартирі АДРЕСА_1 .

Колегія суддів зазначає, що право співвласника квартири на користування та володіння майном не може бути порушено, оскільки право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, проте ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, тому оскаржуване рішення, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем позовної вимоги про вселення заявлено не було. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, а також враховуючи немайновий характер позовних вимог, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 2602,81 грн. ( а.с. 14, 103).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права користування майном задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) не чинити перешкоди ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у користування житловою кімнатою, площею 17,3 кв.м., та приміщеннями загального користування у квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 2602 (дві тисячі шістсот дві) грн. 81 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова