Провадження №: 2-зз/755/34/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2017 року,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника, адвоката - Ротайського Володимира Михайловича, звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року.

Заява мотивована тим, що в рамках справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про компенсацію вартості частки в спільному майні подружжя ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року був накладений арешт на частину квартири АДРЕСА_1 . Враховуючи, що по даній справі прийнято остаточне рішення, яким відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 , підстави для забезпечення позову на даний час відсутні.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивача за первісним позовом Ротайський В.М. подав заяву про розгляд без його участі та участі позивача. На задоволенні заяви наполягає.

Відповідач ОСОБА_4 за первісним позовомв судове засідання не з`явився.

Представник відповідача за первісним позовом подав заяву про розгляд без його участі та участі відповідача ОСОБА_4 . Проти задоволення заяви не заперечує.

Суд, вивчивши заяву про скасування заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2017 року у даній справі заяву відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року у даній справі, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості спільного майна подружжя в порядку поділу спільного майна подружжя в розмірі 147494 грн. 84 коп. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1474 грн. 94 коп. судового збору. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про компенсацію вартості частки в спільному майні подружжя відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року в частині скасовано. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про компенсацію вартості частки у спільному майні подружжя задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки автомобіля в порядку поділу спільного майна подружжя в розмірі 31 046 грн. В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1 294,10 грн.

Постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у частині вирішених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації вартості транспортних засобів у порядку поділу майна подружжя та зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення компенсації частки у спільній відповідальності подружжя за кредитним договором скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 186 474,99 грн. та на відшкодування сплаченого судового збору за зустрічним позовом 15 750,16 грн. В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року залишено без змін.

Тобто, дана справа розглянута та ухвалено остаточне рішення.

Разом з тим, у справі судом залишилося не вирішеним питання скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною 9 ст. 158 ЦПК України, передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заява представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2017 року підлягає задоволенню, підстав для подальшого застосування заходів забезпечення позову у суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158, 260-261, 353 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника, адвоката - Ротайського Володимира Михайловича про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали від Дніпровського районного суду від 25 травня 2017 року задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 25 травня 2017 року у справі № 755/29949/13-ц а саме: зняти арешт з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду до Київського Апеляційного суду.

Суддя Н.О. Яровенко