КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/19727/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10199/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ткач М.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СУЧАСНИЙ ДІМ І» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 травня 2019 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 30 648,52 грн., інфляційні втрати в сумі 3 075,37 грн., 3 % річних у розмірі 1 136,53 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс будинок АДРЕСА_1 переданий на обслуговування та експлуатацію ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І». ОСОБА_1 є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І», оскільки є власником квартири АДРЕСА_2 . Позивач належним чином виконав взяті на себе обов`язки з надання відповідачеві послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, натомість відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій, у зв`язку з чим з 01 травня 2019 року по 30 листопада 2021 року утворилася заборгованість на загальну суму 30 648,52 грн. З огляду на вказане, відповідач має сплатити на користь позивача також інфляційні втрати в сумі 3 075,37 грн., 3 % річних у розмірі 1 136,53 грн. (т. 1 а.с. 1-10).

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року позовні вимоги ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, за період з 01 травня 2019 року по 30 листопада 2021 року в розмірі 30 648 гривень 52 копійки; інфляційні втрати в розмірі 3075 гривень 37 копійок; три відсотка річних в розмірі 1 136 гривень 53 копійки; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок (т. 1 а.с. 257-259).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13 квітня 2023 року поновлено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року у справі за позовом ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року залишено без задоволення (т. 2 а.с. 28-30).

Не погодившись із заочним рішенням суду, 09 травня 2023 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, відшкодувати судові витрати (т. 2 а.с. 32-40).

На обґрунтування скарги зазначав, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми процесуального права та не дотримався норм матеріального права, не з`ясував усіх фактичних обставин справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення про стягнення заборгованості. Вказував, що Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачає виникнення права на надання житлово-комунальних послуг з управління багатоквартирним будинком у інший спосіб, ніж на підставі договору укладеного у відповідності з приписами ст. 12-15 цього Закону. Суд першої інстанції обґрунтовував виникнення у позивача права на надання послуг з управління багатоквартирним будинком наявним у позивача актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс будинку АДРЕСА_1 з балансу ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ 1» на баланс ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І» від 23 березня 2019 року. При цьому, акт-приймання житлового комплексу від 23 березня 2019 року не є правочином, а є лише логічним наслідком, фіксацією факту здійснення господарської операції на підставі правочину у відповідності до вимог вказаного Закону не може бути належним доказом на підтвердження факту виникнення права на управління та обслуговування. Право балансоутримувача на прийняття рішення про передачу іншому балансоутримувачу не передбачено жодною нормою чинного законодавства та є виключним правом власника (співвласників) на розпорядження.

Крім того, згідно розпоряджень Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) функції з обслуговування вказаного будинку повинно здійснювати ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ 1», а не ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І», яке не є правонаступником ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ 1». Отже, вважає, що у ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І» немає підстав здійснювати управління даним багатоквартирним будинком та безпідставно вимагати стягнути з відповідача суму заборгованості за утримання будинку.

Посилався на те, що позивач свідомо заявив неправомірні позовні вимоги, які не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

У відзиві на апеляційну скаргу директор ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І» Петренко Р.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін (а.с. 52-56).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07 березня 2018 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 06 квітня 2017 року, серія та номер: 505, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івченко А.В. (т. 1 а.с. 17).

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10 листопада 2010 № 933 затверджено структуру тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, окремо по кожному будинку, зокрема, по будинку АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 18-25).

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 01 серпня 2017 року № 932 затверджено тарифи та структуру тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, окремо по кожному будинку, зокрема, по будинку АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 36-41).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у серпні 2018 року було створено ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І», керівником якого є Петренко Р.В. (т. 1 а.с. 42-44).

До основних видів економічної діяльності ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І», зокрема, відноситься: комплексне обслуговування об`єктів; загальне прибирання будинків; надання інших комерційних послуг; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування; організація будівництва будівель; будівництво житлових і нежитлових будівель; будівництво трубопроводів; будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій.

23 березня 2019 року комісією у складі представників ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ 1» та ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І» був затверджений акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини - будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з балансу ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ 1» () на баланс ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І» () (т. 1 а.с. 13-16).

До позовної заяви було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 травня 2019 року по 30 листопада 2021 року, яка складає 30 648,52 грн., інфляційні втрати в сумі 3 075,37 грн., 3 % річних у розмірі 1 136,53 грн. (т. 1 а.с. 12).

Між сторонами склалися відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі - в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

За змістом ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Оскільки встановлено, що відповідачка фактично споживала житлово-комунальні послуги, розрахунок заборгованості складений позивачем за період, коли відповідачка набула прав на вищевказану квартиру, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 638 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність між сторонами договірних правовідносин та підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в даній справі зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території виникає внаслідок фактичного отримання власником квартири наданих житлово-комунальних послуг, ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги встановлені відповідно до закону, які затверджено органом місцевого самоврядування.

Відповідачем не надано доказів сплати грошей за фактично отримані житлово-комунальні послуги з утримання будинку у зазначений період на погашення заборгованості, тому колегія суддів визнала підставним виконаний позивачем розрахунок заборгованості за надані комунальні послуги за вказаний період. Об`єктивних доказів ненадання та (або) надання житлово-комунальних послуг неналежної якості до суду не надано і судом не встановлено.

Отже, позивач надавав послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується матеріалами справи, а відповідач в свою чергу належним чином не виконувала обов`язок зі сплати вказаних послуг, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 травня 2019 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 30 648,52 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Колегія суддів перевірила розрахунок заборгованості та дійшла висновку про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1 136,53 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3 075,37 грн. за період з 01 травня 2019 року по 30 листопада 2021 року.

Поряд з цим, відповідачем до районного суду не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

Доводи апеляційної скарги, що у ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І» на підставі акта приймання-передачі житлового комплексу від 23 березня 2019 року не виникло право на управління та обслуговування вказаного будинку, колегія суддів відхилила з огляду на те, що факт надання послуг по утриманню будинку за адресою: АДРЕСА_1 та прибудинкової території саме ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І» підтверджується наявними у матеріалах справи договорами про надання відповідних послуг та додатковими угодами до них, актами приймання-передачі, актами здачі-приймання робіт, укладеними між ТОВ «СУЧАСНИЙ ДІМ І», як замовником таких послуг, та виконавцями послуг, калькуляціями та рахунками-розшифровками (т. 1 а.с. 45-240).

Подана апеляційна скарга не містить доводів щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення (ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на положення частини 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова