Справа № 473/3066/23
УХВАЛА

іменем України

"26" липня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що з 02 липня 2016 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою.

Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2023 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 січня 2023 року, до повноліття дитини.

На підставі судового рішення позивачка отримала виконавчий документ, який подала на примусове виконання до Вознесенського ВДВС.

Проте відповідач судове рішення без наявності для цього поважних причин не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого станом на 01 червня 2023 року утворилася заборгованість з виплати аліментів у розмірі 16 377,68 грн.

Тому, з урахуванням положень ст. 196 СК України, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а саме за період з січня 2023 року по травень 2023 року (включно) у загальному розмірі 12 230,19 грн.

Ухвалою суду від 26 червня 2023 року відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

10 липня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення проти вимог позивачки обґрунтовував відсутністю його вини у несплаті аліментів. Зокрема просив врахувати, що на час видачі ОСОБА_1 виконавчого листа він мав намір сплачувати аліменти на утримання дитини, проте не був працевлаштований та не отримував жодного доходу. З лютого 2023 року відповідач, у зв`язку з працевлаштуванням, перебуває за межами України та до червня 2023 року не був обізнаний з наявністю виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів, не мав інформації щодо розміру необхідних до сплати аліментів, що вказує на відсутність його вини та, як наслідок, є підставою для звільнення від передбаченої ст. 196 СК України відповідальності.

12 липня 2023 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій позивачка наполягала на задоволенні своїх вимог. При цьому вказувала, що відповідач був обізнаний з судовим рішенням про стягнення з нього аліментів, проте в добровільному порядку його не виконує. Разом з тим ОСОБА_2 не повідомив ні позивачку, ні державного виконавця про свій виїзд за межі України, адресу місця свого знаходження, іншу контактну інформацію для підтримання зв`язку, при виїзді за кордон не виконав аліментні зобов`язання, також після виїзду не виконував аліментних зобов`язань у добровільному порядку та не цікавився станом виконавчого провадження. При цьому відповідач не довів належними доказами, що він вжив усіх належних та можливих заходів для виконання судового рішення.

26 липня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких останній просив відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначив, що саме позивачка ухилялася від спілкування з ним з приводу порядку сплати аліментів, їх розміру, відповідач до червня 2023 року не був обізнаний з наявністю виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів, не мав необхідної для сплати аліментів інформації, що вказує на відсутність його вини та, як наслідок, є підставою для звільнення від передбаченої ст. 196 СК України відповідальності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте у відзиві та запереченні на відповідь на відзив просив про розгляд справи без його участі та клопотав про витребування від Першого відділу ДВС у Вознесенському районі матеріалів виконавчого провадження №71066090 про примусове стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України).

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Проте клопотання про витребування доказів не відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України, оскільки у ньому, зокрема, не зазначено причини, з яких витребовувані докази не можуть бути подані відповідачем самостійно (з урахуванням того, що він є стороною виконавчого провадження), вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цих доказів самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

За встановленого, клопотання не підлягає задоволенню.

Тому, керуючись ст.ст. 84, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В.Вуїв