ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1134/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/3521/17 Категорія: 304090000 Середи Л.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до Кредитного договору №50010577 від 19.11.2013 року, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.11.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №50010577, згідно з яким відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 168 715,56 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 20 535,00 доларів США, строком на 60 місяців, із змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Volkswagen, модель Caddy GP Kombi, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2013 року.

Відповідно до п. 1.6 умов кредитного договору, виконання зобов`язання відповідача за кредитним договором забезпечується заставою майна, а саме договором застави транспортного засобу № 50010577 від 22.11.2013 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Caddy GP Kombi, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2013 року, заставною вартістю 224 954,08 грн.

Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надав ОСОБА_1 кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконала, а саме не здійснила щомісячні платежі за травень, червень та липень 2016 року у загальному розмірі 22 466,76 грн.

У зв`язку із такими діями відповідача, позивачем 20.07.2016 року було направлено вимогу відповідачу, щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50010577 від 18.07.2016 року.

Відповідач отримала дану вимогу 29.07.2016 року, однак у встановлені умовами договору строки кошти не сплатила. За цих підстав позивач здійснив процедуру звернення стягнення на предмет застави у примусовому порядку.

02.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. було вчинено виконавчий напис №1288, щодо звернення стягнення на предмет застави з метою задоволенні вимог позивача за вказаним кредитним договором. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем Подільського районного ВДВС у м. Києві Ільницьким І.В. 16.09.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП №52231959 щодо примусового звернення стягнення на предмет застави.

У ході здійснення вказаного виконавчого провадження, за сприяння спеціалізованих організацій, на предмет застави було звернуто стягнення та 07.03.2017 року на рахунок позивача було перераховано 300 518,07 грн.

За розрахунками позивача сума заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором становила еквівалент 10 839,63 дол. США. Відповідно до обмінного курсу чинного станом на дату отримання позивачем коштів від звернення стягнення на предмет застави (27,10 грн. за дол. США), сума спрямована на часткове погашення заборгованості відповідача за сумою кредиту (тілом кредиту) становить еквівалент 8 321,07 дол. США.

Таким чином, після отримання коштів в результаті звернення стягнення на предмет застави, розмір заборгованості відповідача за неповернутою сумою кредиту (тілом кредиту) становив еквівалент 2518,56 дол. США, що станом на дату підготовки позовної заяви за курсом ПАТ «Креді Агріколь Банк» становить 64802,55 грн. (25,730 грн. за 1 дол. США).

Також позивач вказує, що має право на стягнення із відповідача відсотків за користування кредитними коштами у розмірі еквіваленту 10839,63 дол. США за період з 18.07.2016р. по 07.03.2017 р., сума яких становить 17794,05 грн. та відсотків за користування відповідачем кредитними коштами еквіваленту 2518,56 дол. США за період з 08.03.2017р. по 01.09.2017р. саму яких становить 3154,26 грн., а разом 20948,31 грн.

Отже, за підрахунками позивача загальна сума основного боргу зі сплати кредиту складає 64802,55+20948,31=85750,86 грн.

Крім того фінансовою установою були понесені збитки у зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, які пов`язані із супроводженням процесу стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору, здійснення виконавчого напису нотаріуса, звернення стягнення на предмет застави, зберігання вилученого автомобіля, а тому позивач, посилаючись на норми ст. 22 ЦК України просить стягнути із відповідача завдані збитки у розмірі 125 905,69 грн.

Також позивач, посилаючись на норми ст. 625 ЦК України просить стягнути із відповідача 3% річних від простроченої суми, яка складає 942,74 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 3188,99 грн. та витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 6000 грн.

На підставі викладеного ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь основну суму заборгованості за Кредитним договором №50010577 від 19.11.2013р. у розмірі 85750,86 грн., збитки у розмірі 125 905,59 грн., 3% у розмірі 942,74 грн., що загалом складає 212 599,29 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на свою користь судові витрати, які складаються із суми сплаченого позивачем при поданні даної позовної заяви судового збору у розмірі 3188,99 грн. та витрат по оплаті правової допомоги у розмірі 6000 грн.

Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Чекраської області від 24 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором №50010577 від 19.11.2013р. у загальному розмірі 65745,29 грн., що складається із основної суми боргу за кредитом у сумі 64802,55 грн. та 3% річних у сумі 942,74 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 987,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачка належним чином свої зобов`язання не виконала, а позивач скористався своїм правом визнати термін повернення кредиту таким, що настав та в рахунок погашення усієї суми заборгованості звернув стягнення на предмет застави. Оскільки після реалізації предмета застави отриманих коштів в результаті звернення стягнення на предмет застави для погашення усієї суми заборгованості не вистачила, позивач правомірно звернувся до суду про стягнення із відповідача решти суми кредиту (тіла кредиту).

Таким чином суд вважав правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача решти суми тіла кредиту в розмірі 2518,56 грн., що за курсом ПАТ «Креді Агріколь Банк» станом на дату складення позову становить 64802,554 грн. (2518,56*25,730=64802,55 грн.).

Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами у загальному розмірі 20948,31 грн., то суд, відмовляючи у даній частині позову, виходив з того, що 18.07.2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» склало, а 20.07.2016 року на адресу відповідача направило вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, а тому нарахування позивачем вказаних процентів після пред`явлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості є безпідставним.

Щодо стягнення із ОСОБА_1 збитків у розмірі 125905,694 грн., суд керувався тим, що Верховний Суд у своїй постанові від 26.05.2022р. у справі №205/6431/16 зазначив, що вказані ТОВ «Порше Мобіліті» витрати (витрати пов`язані зі зверненням до нотаріуса для вчинення виконавчого напису нотаріуса та у зв`язку з тим, що відповідач припинила сплачувати страхові платежі на користь страхової компанії) не відповідають ознакам збитків, що визначені частиною другою статті 22 ЦК України, та не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право вимагати сплати 3% річних від простроченої суми, розмір 3 % річних від простроченої заборгованості за основним кредитом розрахований позивачем вірно та сумнівів у собі не викликає, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення 3 % річних у розмірі 942,74 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні судом обставин справи, тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, не повідомивши її про поновлення підготовчого провадження та про призначення в справі судових засідань, позбавив її процесуальних прав на надання заперечень на позов.

Вказує, що не погоджується з розрахунком долученим позивачем.

Крім того, звернуто увагу на відсутність у позивача ліцензії на надання фінансових послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Порше Мобіліті» вказує, що повістки про виклик ОСОБА_1 в судові засідання їй направлялися, що підтверджується матеріалами справи.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про неможливість ТОВ «Порше Мобіліті» здійснювати діяльність з споживчого кредитування, то зазначає, що товариство діє як фінансова установа, зокрема на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 02 липня 2009 року, виданого Державною комісією регулювання ринків фінансових послуг України (рішення про видачу свідоцтва №523 від 02.07.2009 року).

З приводу заперечень ОСОБА_1 щодо розміру заборгованості, то позивач звертає увагу на тривалий розгляд справи протягом якого ОСОБА_1 не було надано жодного заперечення проти розміру заборгованості або ж контррозархунку. Більше того, заборгованість у даній справі, фактично є залишком боргу визначеного у виконавчому написі нотаріуса №1288 від 02.09.2016 року. Оскільки коштів, отриманих в результаті звернення стягнення на предмет застави, не вистачило для повного виконання виконавчого напису нотаріуса №1288 від 02.09.2016 року.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 19.11.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №50010577.

Відповідно до вказаного кредитного договору та додатку до нього відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 168 715,56 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 20535 доларів США, строком на 60 місяців, із змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Volkswagen, модель Caddy GP Kombi, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2013 року.

Також 19.11.2013 року між сторонами була укладена додаткова угода відповідно до якої сторони домовились змінити строк кредиту на 84 місяці та внесли відповідні зміни до графіку погашення кредиту.

У забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, між ТОВ «Порше мобіліті» та ОСОБА_1 22.11.2013 року було укладено договір застави транспортного засобу №50010577, предметом застави є автомобіль марки Volkswagen, модель Caddy GP Kombi, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2013 року.

У силу положень кредитного договору та п.1.3.1 Загальних умов кредитування позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку (згідно договору ПАТ «Креді Агріколь Банк»), до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; для розрахунку використовується обмінний курс, дійсний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку.

Вказане відповідає положенням п. 1.3 договору, де зазначено, що сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти.

Згідно з підпунктом 1.4.3 статті 1 Загальних умов кредитування до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту. У разі якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за 3 (три) робочі дні до настання відповідного строку сплати платежу за кредитом звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів за кредитом.

У підпункті 3.2.1 Загальних умов кредитування передбачено право товариства достроково вимагати повернення кредиту у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) відповідно до графіка повернення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць.

Позичальник зобов`язаний повернути компанії повністю суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позичальником розраховується компанією і зазначається у повідомленні) протягом 30-ти календарних днів з дати одержання позичальником повідомлення про таку вимогу. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг такого строку починається з дати відправлення цього повідомлення (підпункт 3.3 Загальних умов кредитування).

Умови вказаного договору, зокрема пункти 1.3, 1.3.1, 1.3.2 загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору №50010577, укладеного 19.11.2013 року, та пункту 2.4 Загальних умов кредитування, які є додатками до вказаного договору в частині нарахування процентів за користування кредитом на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка повернення кредиту були предметом розгляду у справі №695/1734/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інни Петрівни про захист прав споживача. У задоволенні вказаного позову ОСОБА_1 було відмовлено, рішення суду набрало законної сили 20.07.2020 року.

При цьому у вказаному рішенні суду констатовано, що сторонами було досягнуто домовленості, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у доларах США відповідно до пункту 1.3 загальних умов кредитування.

Отже ОСОБА_1 належним чином була повідомлена про умови кредитного договору та погодилася із ним взявши на себе відповідні зобов`язання.

Відповідно до вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50010577, ТОВ «Порше Мобіліті» 18.07.2016 року склав вимогу ОСОБА_1 про дострокове повернення суми кредиту, несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу), штрафних санкцій відповідно до ст. 8.3 договору, витрат понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості, штрафу за порушення вимог щодо страхування майна, компенсації страхових платежів, що разом станом на поточну дату складає 316 564,40 грн.

У вказаній вимозі також вказано, що несплачена сума кредиту станом на поточну дату становить еквівалент 10839,63 дол. США, що відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» складає 268 790,31 грн.

Відповідно до повідомлення позивача вказана вимога була отримана відповідачкою 29.07.2016 року, однак у строк до 29.08.2016 року ОСОБА_1 заборгованість не сплатила, а тому позивач розпочав процедуру звернення стягнення на предмет застави у примусовому порядку.

За виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. №1288 від 02.09.2016 року державним виконавцем Подільського районного ВДВС у м. Києві Ільницьким І.В. 16.09.2016 року було відкрито виконавче провадження №52231959 щодо примусового звернення стягнення на предмет застави.

Вказаний виконавчий напис нотаріуса також був предметом розгляду у справі №695/1734/17 у якій позивачка ОСОБА_1 просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. від 02.09.2016 року, таким, що не підлягає виконанню. У задоволенні цієї позовної вимоги позивачу також відмовлено.

У ході здійснення даного виконавчого провадження на предмет застави було звернуто стягнення та 07.03.2017 року на рахунок позивача було перерахована 300518,07 грн.

Зазначена сума коштів від реалізації предмета застави була частково спрямована на погашення заборгованості відповідача за сумою кредиту, що відповідає умовам п. 1.7 загальних умов кредитування, які визначають черговість погашення заборгованості де строкова сума основного боргу по кредиту віднесена у чотирнадцяту чергу (п. 1.7.14).

Таким чином після відрахування із вказаної суми усіх штрафних санкцій та компенсацій, з урахуванням обмінного курсу станом на дату отримання позивачем коштів від звернення стягнення на предмет застави сума повернутого тіла кредиту становить 225 500,87 грн., що в еквіваленті до долара США становить 8321,07 дол. США.

Отже, розмір заборгованості відповідача за неповернутою сумою кредиту становить еквівалент 2518,56 дол. США, що станом на дату подання позовної заяви за розрахунком позивача становить 64802,55 грн.

Щодо стягнення заборгованості за кредитом

Відповідно до статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Судом встановлено, що ТОВ «Порше Мобіліті» надіслало ОСОБА_1 вимогу (повідомлення) від 18 липня 2016 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за № 50010577, якою ТОВ «Порше Мобіліті» вимагало від неї дострокового повернення суми кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка станом на поточну дату складала 316 564,40 грн., та складалась з наступних сум:

- дострокового повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить еквівалент 10 839,63 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» - 268 790,31 грн.;

- несплачених чергових платежів (прострочених відсотків та простроченої суми основного боргу) 15374,02 грн.;

- штрафних санкцій відповідно до статті 8.3 договору 2 958,11 грн.;

- витрат, понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості позичальника у відповідності до договору 942,54 грн.;

- штрафу за порушення вимог страхування майна у розмірі 15 % від суми кредиту 25307,33 грн.;

- компенсації страхових платежів відповідно до статті 5.6 договору 3 192,09 грн.

Таку вимогу ТОВ «Порше Мобіліті» направило 18 липня 2016 року, а позичальник отримала цю вимогу 29 липня 2016 року.

Отже, з урахуванням зміни строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором, позивач втратив право на нарахування процентів та штрафних санкцій з 19 липня 2016 року.

Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконала, а позивач скористався своїм правом визнати термін повернення кредиту таким, що настав та в рахунок погашення усієї суми заборгованості звернув стягнення на предмет застави. Оскільки після реалізації предмета застави отриманих коштів в результаті звернення стягнення на предмет застави для погашення усієї суми заборгованості не вистачила, позивач правомірно звернувся до суду про стягнення із відповідача решти суми кредиту (тіла кредиту).

Отже, з відповідачки на користь товариства підлягає стягненню решта суми тіла кредиту в розмірі 2518,56 грн., що за курсом ПАТ «Креді Агріколь Банк» станом на дату складення позову становить 64802,554 грн. (2518,56*25,730=64802,55 грн.).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша статті 81 ЦПК України).

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування визначеної судом першої інстанції суми заборгованості.

Щодо стягнення 3 % річних

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ТОВ «Порше мобіліті» у своїй позовній заяві, посилаючись на норми ст. 625 ЦК України просить стягнути 3% річних від простроченої суми заборгованості. При цьому в обрахунок вказаної суми заборгованості позивач покладає суму залишку тіла кредиту, що залишився не повернутим після реалізації предмета застави, тобто еквівалент 2518,56 дол. США, що станом на дату підготовки позовної заяви склав 64802,55 грн. Розрахунок 3% річник позивач проводить з моменту надходження коштів на рахунок позивача в результаті реалізації предмета застави (07.03.2017р.), тобто з 08.03.2017р. по час складення позовної заяви, тобто по 01.09.2017р., що склало 942,74 грн.

Колегія суддів погоджується із розрахунком позивача щодо розміру 3 % річних.

Твердження скаржника про відсутність у ТОВ «Порше Мобіліті» генеральної ліцензії на право здійснення операцій в іноземній валюті, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.3. Розділу 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 18.10.2005 року №4802 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів кредитними установами» діяльність кредитної установи з надання фінансових кредитів за рахунок капіталу кредитної установи, у тому числі субординованого капіталу, за кредитними договорами з кредитними установами, а також коштів з державного та місцевих бюджетів, отриманих фінансовими установами - юридичними особами публічного права, не потребує отримання ліцензії.

ТОВ «Порше Мобіліті» набувши статус кредитної установи відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 02.07.2009 року за реєстраційним номером 16102366 має право провадити діяльність з надання фінансових кредитів відповідно до Статуту юридичної особи та чинного законодавства України.

Щодо доводів ОСОБА_1 в частині порушення судом норм процесуального права

Доводи ОСОБА_1 у даній частині зводяться до того, що її не повідмолено про поновлення підготовчого провадження та про призначені судові засідання, що у свою чергу позбавило відповідача можливості надати обґрунтовані заперечення на позовну заяву товариства.

Водночас, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи міститься судовий виклик відповідача на 08 серпня 2022 року, який направлявся на адресу, вказану нею, зокрема і в поданій апеляційній скарзі, та повернутий на адресу суду з відміткою ПАТ «Укрпошта» «за закінчення терміну зберігання» (а.с. 140).

Крім того, ОСОБА_1 була повідомлена про судове засідання призначене на 20 лютого 2023 року, про що свідчить її власноручна розписка (а.с. 162) та судове засідання призначене на 24 квітня 2023 року (а.с 165), яке вона просила відкласти на іншу дату у зв`язку із необхідністю залучення нею адвоката для захисту її прав.

Колегія суддів враховує, що дана справа перебуває у провадженні суду з 03 січня 2018 року, тобто протягом шести років.

За вказаний проміжок часу відповідачем не здійснено жодних дій для реалізації захисту своїх прав щодо надання обгрунтованих заперечень на заявлені позовні вимоги щодо розміру її боргу.

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина 3 статті 13 ЦПК України).

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на подання доказів на підтвердження її доводів щодо неправильності визначеної суми боргу.

При цьому, закриття підготовчого засідання судом не перешкоджало їй звернутися з клопотанням до суду в порядку статі 127 ЦПК України для поновлення їй процесуальних строків для подання доказів у справі.

Тобто, на переконання колегії суддів, ОСОБА_1 не виявила процесуальної зацікавленості в суді першої інстанції в доказуванні своїх аргументів та доводів.

Крім того, посилання скаржника на ту обставину, що при розгляді цивільної справи №695/1734/17 за її позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна про захист прав споживача, нею було заявлено клопотання про призначення судової економічної експертизи, яке ухвалою суду від 07 червня 2019 року залишено без задоволення, не спростовує вищенаведених висновків колегії суддів, а навпаки підтверджує той факт, що з моменту відмови у задоволенні її клопотання (07.06.2019 року) та закритя підготовчого провадження у розглядуваній справі (04.10.2022 року) пройшло три роки, та за цей час у даній справі від відповідача будь-яких клопотань про призначення експертизи не надходило.

Отже, доводи викладені в апеляційній скарзі на правильність висновків суду першої інстанції не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді