КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 377/624/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7370//2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Київського обласного центру зайнятості на рішення Славутицького міського суду Київської області від 09 лютого 2023 року у складі судді Малишенко Т.О.,

у цивільній справі за позовом Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року Київський обласний центр зайнятості звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої йому допомоги по безробіттю у сумі 92 160 грн 11 коп. та сплачений судовий збір у сумі 2 481 грн.

Позов обґрунтовано тим, що з 11 вересня 2019 року по 08 вересня 2020 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Славутицький міській філії Київського обласного центру зайнятості. Статус безробітного відповідачу був наданий 11 вересня 2019 року. За вказаний період відповідачем була отримана допомога по безробіттю в сумі 92 160 грн 11 коп. Під час постановки на облік до Славутицької МФ КОЦЗ відповідач власноруч підписав заяву від 11 вересня 2019 року про надання (поновлення) статусу безробітного (копія додається), відповідно до якої відповідач підтвердив, що пенсії на пільгових умовах та за вислугу років йому не призначено.

За результатами звірки електронної бази даних центру зайнятості та Пенсійного фонду України, проведеної у відповідності до п. 18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення», Славутицькою МФ КОЦЗ було проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення щодо неправомірного отримання допомоги по безробіттю.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 10 травня 2022 року № 1000-0306-8/42765 з 25 вересня 2019 року відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області і отримує пенсію за віком, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

За результатами розслідування страхового випадку було встановлено, що 25 вересня 2019 року, під час перебування на обліку безробітних у Славутицькій МФ КОЦЗ, Відповідач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, ГУ ПФУ у Київській області було відмовлено відповідачу у призначенні пенсії, в зв`язку з чим в березні 2020 року відповідач звернувся з позовною заявою до Київського окружного адміністративного суду про визнання рішення ГУ ПФУ у Київській області протиправним та зобов`язання призначити йому пенсію з моменту виникнення права на її отримання з урахуванням періодів роботи у зоні відчуження Чорнобильської атомної електростанції, а саме з 25 вересня 2019 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року у справі № 320/2573/20 адміністративний позов відповідача був задоволений в повному обсязі. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ГУ ПФУ у Київській області була подана апеляційна скарга. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року по справі № 320/2573/20 апеляційна скарга була повернута апелянту. Таким чином, рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 у справі № 320/2573/20 набрало законної сили, тому на виконання вказаного рішення суду ГУ ПФУ у Київській області відповідачу була призначена пенсія за віком з 25 вересня 2019 року, в зв`язку з чим період отримання пенсії Відповідачем збігається з періодом перебування на обліку безробітних в Славутицький МФ КОЦЗ.

За результатами розслідування страхового випадку був складений акт від 16 травня 2022 № 31-2022, щодо встановлення факту призначення відповідачу пенсії за віком на пільгових умовах на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/2573/20 від 26 червня 2020 під час перебування відповідача на обліку як безробітного та отримання допомоги по безробіттю.

На підставі проведеного розслідування страхового випадку, Славутицька МФ КОЦЗ видала наказ від 16 травня 2022 року № 37 про повернення незаконно отриманих коштів відповідачем за період з 25 вересня 2019 року по 08 вересня 2020 року у сумі 92 160 грн 11 коп.

Позивачем була надіслана відповідачу претензія від 16 травня 2022 року № 154/37.02/37.01-35 про повернення неправомірно отриманих коштів. Станом на дату подання позовної заяви відповідач отримані кошти позивачу не повернув.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 09 лютого 2023 року у задоволенні позову Київського обласного центру зайнятості відмовлено.

В апеляційній скарзі Київський обласний центр зайнятості посилаючись на необґрунтованість та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач жодним чином не повідомляв позивача про подачу ним заяви до ГУ ПФУ у Київській області про призначення пенсії за віком та про подальший судовий спір щодо призначення відповідачу пенсії.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року у справі №320/2573/20 набрало законної сили і на виконання вказаного рішення суду ГУ ПФУ у Київській області відповідачу була призначена пенсія за віком з 25 вересня 2019 року, в зв`язку з чим період отримання пенсії відповідачем збігається з період перебування на обліку безробітних Славутицькій МФ КОЦЗ.

Вказує, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років).

Відповідно до п. 5 ч 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року № 1533-III, Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати кошти фонду, виплачені особам, зареєстрованих як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей поданих особою.

Зазначає, що ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року № 1533-III передбачає виключно два шляхи стягнення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю, а саме: стягнення допомоги по безробіттю з безробітного та стягнення з роботодавця в разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду. Застосовувати в даному випадку за аналогією правові норми щодо стягнення неправомірно отриманої відповідачем допомоги по безробіттю з роботодавця у позивача відсутні правові підстави, остільки ГУ ПФУ у Київській області не є для відповідача роботодавцем.

У відповідності до чинного законодавства у відповідача виник обов`язок повернути позивачу неправомірну отриману відповідачем допомогу по безробіттю. Водночас даний обов`язок відповідача кореспондується з правом відповідача в порядку регресу пред`явити позовні вимоги до ГУ ПФУ у Київській області про відшкодування завданих відповідачу збитків шляхом стягнення виплаченої позивачу суми грошових коштів.

Вказує, що на даний час на бухгалтерському обліку позивача обліковується дебіторська заборгованість у розмірі сплаченої відповідачу суми допомоги по безробіттю, яка визначена до повернення автоматично, оскільки Єдина інформаційно-аналітична система, яка є спільною для Державної служби зайнятості та Пенсійного Фонду України, показує отриманий відповідачем дохід під час перебування на обліку в статусі безробітного. Дана дебіторська заборгованість повинна бути сплачена відповідачем, оскільки підстави для коригування або списання цієї дебіторської заборгованості у відповідності до чинного законодавства - відсутні.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач отримав суму грошового забезпечення від двох державних фондів соціального страхування одночасно - від Пенсійного Фонду України та від Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, тим самим завдавши збитків державі в особі позивача, що є особливо відчутним під час воєнного стану та продовження дії карантинних заходів по запобіганню коронавірусу SARS-CoV-2, оскільки безпідставно виплачені позивачу грошові кошти можуть бути спрямовані на виплату допомоги по безробіттю внутрішньо переміщеним особам, іншим особам, що опинилися в скрутному матеріальному становищі або на виконання державних цільових програм соціальної підтримки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення Славутицького міського суду Київської області від 09 лютого 2023 року залишити без змін. Зазначає, що позивачем не було доведено суду належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами невиконання покладених на позивача обов`язків як безробітної особи, тим паче, умисного невиконання обов`язків та зловживання ними.

Вказує, що після зняття його з обліку як безробітного, повністю спростовує доводи апелянта з приводу недостовірності поданих Київському обласну центру зайнятості даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, або невиконання ним обов`язків під час надходження на обліку як безробітного.

Вказує, що за весь період часу знаходження на обліку у Центрі зайнятості як безробітного він не отримував ніякого доходу у вигляді пенсійних виплат, що повністю спростовує твердження позивача стосовно отримання одночасно суми грошового забезпечення від двох державних фондів соціального страхування - Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Пенсійного Фонду України.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення районного суду в задоволеній частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржено, тому у відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України колегія суддів переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, у період з 11.09.2019 по 08.09.2020 ОСОБА_1 перебував на обліку в Славутицькій МФ КОЦЗ як безробітний й за указаний період ним було отримано відповідну допомогу на загальну суму 92 160 грн 11 коп.

Відмовляючи у позові, районний суд враховував те, що за період часу знаходження ОСОБА_1 на обліку у центрі зайнятості як безробітного, він не отримував доходу у вигляді пенсійних виплат, що виключає одночасне отримання суми грошового забезпечення від двох державних фондів соціального страхування.

Окрім цього, керуючись положеннями ст.ст.1212, 1215 ЦК України, суд зазначив про відсутність у справі доказів що з вини позивача було допущено рахункову помилку у виплаті ОСОБА_1 допомоги по безробіттю та не доведено факт недобросовісності з боку відповідача.

Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

Відповідно до чч.1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Указаним вимогам процесуального права оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ч.2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у частині 1 цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Установлено, що 11.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Славутицькій МФ КОЦЗ з заявами про надання (поновлення) статусу безробітного та призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю (а.с. 29, 30).

Зокрема, у заяві про надання (поновлення) статусу безробітного,відповідач підтвердив, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено (а.с.29).

За наслідками вирішення поданих заяв, відповідачу було надано статус безробітного з 11.09.2019 й припинено такий статус 08.09.2020 (а.с. 24-28, 46).

Відповідно до п. 4.2.7 Індивідуального плану працевлаштування безробітного від 13.09.2019 № 0004, відповідач зобов`язувався інформувати центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повернути суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг (а.с. 31, 32).

Згідно додатку 2 до Індивідуального плану працевлаштування безробітного від 13.09.2019, ОСОБА_1 ознайомлений з тим, що відповідальність за достовірність поданих позивачу даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (а.с. 39, 40).

Установлено, що на підставі наказу № 12 від 01.02.2022 Славутицькою МФ КОЦЗ у відповідності до положень п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» за результатами звірки електронної бази даних центру зайнятості та Пенсійного фонду України було виявлено, що ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком з 25.08.2019, у зв`язку з чим проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати відповідачу матеріального забезпечення.

За наслідками розслідування установлено, що ОСОБА_2 , перебуваючи на обліку безробітних, 25.09.2019 звернувся до ГУ ПФУ у Київській обл. із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, у задоволенні якої було відмовлено.

Відповідно до матеріалів, у березні 2020року, продовжуючи перебувати на обліку безробітних, відповідач звернувся у Київський окружний адміністративний суд із позовом про визнання рішення ГУ ПФУ у Київській області протиправним та зобов`язання призначити йому пенсію з моменту виникнення права на її отримання з урахуванням періодів роботи у зоні відчуження Чорнобильської атомної електростанції, а саме з 25 вересня 2019 року.

Установлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено й після набрання 28.09.2020рішенням суду чинності, ГУ ПФУ у Київській області відповідачу було призначено пенсію за віком з 25.09.2019.

Отже, матеріалами справи доведено, що з 25.09.2019 відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області і з цього часу отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Таким чином, період отримання пенсії ОСОБА_1 збігається з періодом перебування його на обліку безробітних у Славутицькій МФ КОЦЗ.

За приписами частин 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Між тим, як установлено матеріалами справи, в порушення положень згаданого Закону, а також п. 4.2.7 Індивідуального плану працевлаштування безробітного від 13.09.2019 № 0004 та додатку 2 до Індивідуального плану працевлаштування безробітного від 13.09.2019, вирішуючи у органах Пенсійного Фонду та суду питання призначення йому пенсії, ОСОБА_1 не проінформував позивача про ці обставини, які впливали на припинення його реєстрації як безробітного та виплати соціальної допомоги.

Незважаючи на фактично щомісячні відвідини центру зайнятості (а.с.33-38) відповідач не інформував про те, що ним вирішується питання призначення йому пенсії, починаючи з 25.09.2019; не повідомив і після звернення до Пенсійного Фонду, у подальшому - до суду та після винесення судом 26.06.2020 на його користь рішення.

Заяву про припинення виплат подав лише 09.08.2020.

Зазначене указує на умисний характер дій, пов`язаний з неповідомленням ОСОБА_1 відповідальної особи позивача про ініціювання ним питання оформлення соціального забезпечення у вигляді пенсії, що призвело до отримання державних коштів, виплачених як Пенсійним Фондом, так і центром зайнятості протягом одного періоду часу.

Відповідно до пункту 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Сума виплаченої допомоги по безробіттю підтверджується відповідною довідкою центру зайнятості, що підписується керівником, головним бухгалтером та скріплюється печаткою.

Відповідно до акту № 31-2022 від 16.05.2022 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, складеного Славутицькою МФ КОЦЗ, установлено незаконність отримання ОСОБА_1 за період з 25.09.2019 по 09.09.2020 допомоги по безробіттю, в сумі 92 160 грн 11 коп. (а.с.44,45).

Установлено, що Славутицькою МФ КОЦЗ видано наказ від 16.05.2022 № 37 про повернення незаконно отриманих відповідачем коштів за період з 25.09.2019 по 08.09.2020 у сумі 92 160 грн 11 коп. (а.с.47,48), який залишився без виконання відповідачем.

Між тим, районний суд належним чином зазначених обставин не врахував оцінки у судовому рішенні не дав й дійшов необґрунтованого висновку про відсутність правових підстав до задоволення позову.

З урахуванням обставин справи, питання повернення незаконно отриманих коштів у якості допомоги по безробіттю врегульовано положеннями Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення» та Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307.

Та обставина, що пенсійні виплати відповідачу за період з вересня 2019 року були здійснені лише у вересні 2020 року не звільняють ОСОБА_1 від повернення незаконно отриманих грошових коштів у якості допомоги по безробіттю, остільки відповідач приховав від Славутицької МФ КОЦЗ інформацію про наявність у нього права на пенсію та вжиття ним заходів щодо її виплати фактично за період отримання державної допомоги по безробіттю.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд керувався положеннями ст.1212,1215 ЦК України та визнав недоведеною вину позивача у допущенні рахункової помилки у виплаті ОСОБА_1 допомоги по безробіттю та з підстав недоведеності факту недобросовісності з боку відповідача.

Між тим, районний суд не врахував наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Відповідно до п. п.2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно давати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, стягнення виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі можливе тільки за двох умов: зловживання з боку застрахованої особи та / або подання ним недостовірних даних.

Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення є допомога безробіттю.

У той же час, відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач, який є суб`єктом владних повноважень, повинен довести вину застрахованої особи у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги по безробіттю.

При цьому добросовісність набувача презюмується, і відповідно тягар доказування недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум, тобто на позивача,що повністю узгоджується із висновками щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, прийнятої у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18) від 06 лютого 2019 року, постанові Верховного Суду у справі № 757/17820/17-ц від 24.04.2019 року та постанові Верховного Суду у справі № 802/1206/17 від 19.12.2018 року (пункт 45).

Таким чином, умовою стягнення виплаченої позивачем ОСОБА_1 допомоги по безробіттю є доведення саме позивачем вини застрахованої особи у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного та відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» дають підстави для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскаржуване по справі рішення постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню, а по справі необхідно ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Отже, з ОСОБА_1 на користь Київського обласного центру зайнятості грошові кошти виплаченої йому допомоги по безробіттю у сумі 92 160 грн 11 коп.

Окрім цього, відповідно до положень ч.1, 13 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Київського обласного центру зайнятості стягнути витрати по справі, пов`язані з оплатою судового збору в сумі 2 481 грн під час звернення у суд з позовом та за подання апеляційної скарги у сумі 3 721 грн 50 коп., а всього 6 202 грн 50 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київського обласного центру зайнятості задовольнити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 09 лютого 2023 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Київського обласного центру зайнятості (, юридична адреса: 02100, м. Київ, провулок Будівельників, 5-а) грошові кошти виплаченої йому допомоги по безробіттю у сумі 92 160 грн 11 коп. та витрати по справі, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 6 202 грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття та касаційному оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: