Справа № 133/1069/22
Провадження № 22-ц/801/1236/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 рокуСправа № 133/1069/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного по-зовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до

ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «При-ватБанк» Бережної Наталії Миколаївни на рішення Козятинського міськрайонного суду Він-ницької області від 03 квітня 2023 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Козятині Вінниць-кої області за головування судді Кучерук І. М., повний текст якого складений 10 квітня 2023 року,

У С Т А Н О В И В:

09 червня 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося у Козятинський міськрайонний суд Вінницької області із по-зовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 30668,74 гри-вень. Позовні вимоги обгрунтовані наступними обставинами. 01 лютого 2011 року відпові-дач, звернувшись до позивача з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву № б/н, підтвердивши таким чином свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умо-вами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ОСОБА_1 та банком договір про надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувалися частиною першою статті 634 ЦК України, згідно з якою укладений правочин є договором приєднання.

Відповідно до виявленого бажання відповідачу був відкритий кредитний рахунок, установлений початковий кредитний ліміт, який надалі був збільшений відповідно до умов кредитування та обслуговування картрахунку до 2800,00 гривень. Щодо встановлення та змі-ни кредитного ліміту банк керувався підпунктами 2.1.1. 2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач дав свою згоду на прийняття будь-якого роз-міру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою банку. Для користування кре-дитним картковим рахунком ОСОБА_1 отримав кредитну картку, номер та строк дії якої зазначені у довідці, доданій до позовної заяви.

У випадку зміни тарифів, інших невід`ємних частин договору банк зобов`язаний інфор-мувати позичальника щодо внесених таких змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у підпункті 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських по-слуг, а позичальник згідно із підпунктом 1.1.2.3 договору зобов`язаний отримати виписку про стан та здійснені операції по його карткових рахунках. Неотримання або несвоєчасне отримання позичальником виписок про стан рахунків не звільняє його від виконання зо-бов`язань за укладеним договором. У разі незгоди зі змінами Умов та правил надання бан-ківських послуг, Тарифів банку позичальник має право надати позикодавцеві письмову заяву про розірвання договору, погасивши при цьому виниклу перед банком заборгованість.

Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту, а саме згідно із пунктом 2.1.1.12.3 договору - шляхом внесення коштів у визначений спосіб; слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запо-бігання виникненню овердрафту, що передбачено підпунктом 2.1.1.5.7 договору, а також на підставі підпункту 2.1.1.5.5 погашати заборгованість за кредитом, процентами за його вико-ристання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на визначених дого-вором умовах. У разі порушення строків платежів відповідно до підпункту 2.1.1.12.7.2 дого-вору відповідач сплачує відсотки у визначеному Тарифами розмірі.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі; ОСОБА_2 надана можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених до-говором умовах у межах встановленого кредитного ліміту. Однак унаслідок порушення від-повідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на пога-шення заборгованості у позичальника станом на 30 листопада 2021 року утворилася заборго-ваність у розмірі 34267,64 гривень, з яких: 2800,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 27688,74 гривень - заборгованість за відсотками, 3778,90 гривень - пеня. Користуючись своїм правом вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості за кредитом, позивач зазна-чає, що заборгованість до стягнення становить 30688,74 гривень, яка складається з 2800,00 гривень заборгованості за тілом кредиту, 27688,74 гривень заборгованості за відсотками та 180,00 гривень пені.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, не пога-шає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням закон-них прав та інтересів банку, тому позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2011 року № б/н у розмірі 30668,74 гривень та судові витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений частково, стягнуто із ОСОБА_1 на ко-ристь банку заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредит-ним договором про надання банківських послуг від 01 лютого 2011 року № б/н у розмірі 2800,00 гривень, а також 266,51 гривень судового збору. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборго-ваності за простроченими відсотками у сумі 27688.74 гривень та пені у сумі 3778,90 гривень за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 01 лютого 2011 року від-мовлено

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, представник АТ КБ «При-ватБанк» у порядку самопредставництва Бережна Н. М. оскаржує його в апеляційному по-рядку. Оскаржуване рішення суду у частині відмови у задоволенні позову про стягнення за-боргованості за простроченими відсотками та пені скаржниця вважає незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить у цій частині судове рі-шення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення вимог банку. Обґрунтовуючи власні доводи, скаржниця зазначає, що суд безпідставно визнав непогодженими умови щодо сплати процентів та пені, оскільки ОСОБА_1 , власноручно підписуючи анкету-заяву та довідку про умови кредитування, погодився на ці умови, що склали зміст укладеного між сторонами кредитного договору. Тобто позивачем доведений факт узгодження із позичаль-ником, зокрема, процентної ставки та пені, а з розрахунку заборгованості убачається кіль-кість днів прострочки, за які нарахована заборгованість та сума нарахованої заборгованості у відповідну дату. При цьому суд безпідставно застосував висновок Верховного Суду, викла-дений у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, оскільки у справі, що роз-глядається міститься довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універ-сальна, 55 днів пільгового періоду», яка є частиною договору приєднання і містить конкретні умови користування кредитним коштами. Паспорт споживчого кредиту як спосіб підтвер-дження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця, а також визначення погодже-них сторонами певних договірних умов, у справі відсутній.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 травня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» поновлений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 03 квітня 2023 року.

Наданим цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим вищезазначеною ухвалою апеляційного суду від 25 травня 2023 року, на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався, його відзив суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній матеріалами, дослідивши зазначені матеріали, проаналізувавши у сукупності наявні у ній доводи та докази сторін, ре-тельно перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення суду пер-шої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» Бережної Н. М. підлягає частковому задоволен-ню.

Згідно із нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, воно є незаконним, таким, що суперечить фактичним обставинам справи, не враховує усіх норм матеріального права, які регулюють виниклі та наявні між сторонами у справі правовідносини, тому рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню та частко-вій зміні з ухваленням нового рішення про частковезадоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». У той же час, зі змісту доводів та вимог апеляційної скарги слідує, що відпо-відачем рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог банку про стяг-нення заборгованості за простроченим тілом кредиту не оскаржується, тому судом апеляцій-ної інстанції на предмет законності й обґрунтованості відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України не перевіряється.

Судом установлено, що 01 лютого 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підтвердив-ши укладення кредитного договору із ПАТ КБ «Приватбанк». 14 червня 2018 року відбулася державна реєстрація та змінене повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «При-ватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк».

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 30 лис-топада 2021 року убачається, що за відповідачем рахується заборгованість у сумі 30668,74 гривень, яка складається із: 2800,00 гривень - заборгованість за простроченим тілом кре-диту; 27688,74 гривень - заборгованість за простроченими відсотками за користування кре-дитом; 3778,90 гривень - пені.

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», відмовляючи у частині вимог банку щодо стягнення заборгованості за відсотками та пенею, суд першої інстанції, ке-руючись нормами статей 207, 526, 549, 551, 625, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, виходив із того, що позивач, обґрунтовуючи своє право вимоги у цій час-тині, а також розмір і порядок нарахування заборгованості, крім розрахунку кредитної забор-гованості, посилається також на довідку про видані картки, про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, на виписку по рахунку. Крім цього банк посилається на витяги із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та з Умов та правил надання бан-ківських послуг у Приватбанку, якими, у тому числі, визначені: пільговий період користу-вання коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта ( позичальника ) і банку, відпо-відальність сторін за несвоєчасне погашення кредиту та/або про-центів, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань. Однак суд вважав, що анкета-заява позичаль-ника не містить домовленості сторін про сплату відсотків та, зокрема, й сплати неустойки ( пені ) у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і по-рядках нарахування. За посиланням суду першої інстанції матеріали справи не містять під-тверджень, що саме ці витяги з Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифів розумів ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». Також судом не взята до уваги додана до позовної заяви довідка про умови кредитування, які суд розцінив як Паспорт споживчого кредиту до Умов та правил надання банківських послуг, з огляду на те, що ознайомлення із Паспортом споживчого кредиту, його підписання спо-живачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у Паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, а анкета-заява не містить жодних відомостей про саму довідку про умови кредитування ( Пас-порт споживчого кредиту ) як складову цього договору. Відтак суд дійшов висновку про не-обхідність відмовити у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками в сумі 27688,74 гривень та пені у розмірі 3778,90 гривень.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, вони є помил-ковими з огляду на таке.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передба-чено у пункті третьому частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держа-ви і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необ-хідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

Згідно із частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент його вчинення стороною ( сторонами ) вимог, які установлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законо-давства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець узяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслу-говування тощо ). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх спожи-вачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого вста-новлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укла-дений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому. Дру-га сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одер-жання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо догово-ром не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти випла-чуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до норм статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фі-нансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичаль-никові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується по-вернути кредит та сплатити проценти ( частина перша статті 1048 ЦК України ). Частиною другою цієї статті установлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним ( стаття 1055 ЦК України ).

Як слідує із матеріалів цієї справи, анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» підписана ОСОБА_1 власно-ручно із заповненням усіх її граф, зокрема, розміру бажаного кредитного ліміту у 2000,00 гривень. Боржником ОСОБА_1 особисто також підписана довідка про умови креди-тування з використанням кредитної картки «Універсальна», у якій сторони погодили тип кредитної лінії ( відновлювальна ), пільговий період ( до 55 днів ), валюту картрахунку ( UAH ), базову відсоткову ставку у місяць ( 2,5 % ), розмір щомісячного платежу ( 7 % від заборгованості, але не менше 50,00 гривень і не більше залишку заборгованості ), строк вне-сення щомісячних платежів ( до 25 числа наступного за звітним місяця ), пеню за несвоє-часне погашення заборгованості, штраф при порушенні строків платежів при будь-якому із грошових обов`язків, передбачених договором, більше ніж на 30 днів. Підписання відпові-дачем довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» свідчить про дотримання сторонами у справі письмової форми цих умов договору, що дає підстави розцінювати цей документ як частину договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк».

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України установлено, що обставини справи, які за за-коном мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджувати-ся іншими засобами доказування.

Посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є безпідставним, оскільки фактичні обставини в указаній справі, яка переглядалася судом касаційної інстанції, не відповідають фактичним обставинам спра-ви, яка, наразі, переглядається в апеляційному порядку. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сто-рін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені у заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином у даній категорії справ визначальним є не безпосередньо вид чи харак-теристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення об-ставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розціню-вати як невід`ємну складову змісту правочину.

Умовами і правила надання банківських послуг визначається обсяг правил користуван-ня клієнтом кредитними коштами Банку.

Проте із матеріалів даної конкретної справи безумовно убачається, що обсяг правил користування ОСОБА_1 кредитними коштами банку був погоджений сторонами договору шляхом підписання довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Крім того суд першої інстанції також без-підставно застосував до спірних правовідносин висновок Верховного Суду, викладений у по-станові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, помилково ототожнивши довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки, що підписана 01 лютого 2011 року ОСОБА_1 та позикодавцем, з Паспортом споживчого кредиту як спеціальною фор-мою надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредито-давця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідно-го договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка є обов`язковою вимогою щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кре-дит відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII.

Отже позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по нарахова-них відсотках та пені ґрунтуються на підставах, узгоджених між сторонами, та викладених в анкеті-заяві і довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки, у зв`язку із чим вимоги позивача у частині стягнення заборгованості по процентах та пені є обґрунто-ваними.

Визначаючись щодо розміру заборгованості, яку банк просить стягнути з відповідача, належить звернути увагу, що станом на 30 листопада 2021 року за ОСОБА_1 раху-ється заборгованість у сумі 30668,74 гривень, яка складається із: 2800,00 гривень - заборгова-ності за простроченим тілом кредиту; 27688,74 гривень - заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом; 3778,90 гривень - пені. При цьому, користуючись сво-їм правом вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості за кредитом, позивач зазначає, що заборгованість до стягнення становить 30688,74 гривень, яка складається із 2800,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 27688,74 гривень - заборгованість за від-сотками, 180,00 гривень - пеня. Разом із тим із матеріалів справи убачається, що на доведен-ня своїх позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» була надана довідка про видані відповідачу картки: 01 лютого 2011 року - картка № НОМЕР_1 з терміном дії до листопада 2014 року та 21 липня 2011 року було видано картку № НОМЕР_2 зі строком дії до лютого 2015 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 викладено правову позицію, відповідно до якої право кредитодавця нарахову-вати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із час-тиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ураховуючи, що строк дії останньої виданої ОСОБА_1 картки закінчився у лютому 2015 року, відтак у позивача були відсутні правові підстави нараховувати проценти позичальнику після закінчення строку дії цієї картки, тобто після 28 лютого 2015 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також виписки по рахунку відпові-дача слідує, що станом на 28 лютого 2015 року ( останній день строку дії картки ) заборго-ваність за процентами за погодженою ставкою у розмірі 2,5% в місяць з накопичувальним підсумком становила 3736,45 гривень, тому саме такі проценти підлягають стягненню із відповідача на користь банку.

Що стосується пені, то, як уже зазначалося, сторонами установлений порядок нараху-вання пені за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1)=( базова % ставка за договором )/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 10,00 гривень у місяць, нараховується раз на місяць за наявності прострочення на суму більше 50,00 гривень. У той же час, як слідує з на-даного позивачем розрахунку заборгованості за договором від 01 лютого 2011 року № б/н, ОСОБА_1 нараховувалася пеня з 01 квітня 2011 року по 04 лютого 2013 року у твер-дій грошовій сумі 30,00 гривень, а з 05 лютого 2013 року - у твердій грошовій сумі 50,00 гри-вень, а не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, як це перед-бачено частиною третьою статті 549 ЦК України. З огляду на зазначене колегія суддів апе-ляційного суду дійшла висновку, що такі нарахування є неправомірними, так як завчасне ви-значення пені у твердій сумі не є пенею у розумінні закону, оскільки пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день простро-чення виконання ( частина третя статті 549 ЦК України ). Відтак у задоволенні позову у цій частині необхідно відмовити.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 374, 376 ЦПК України установлено, що суд апеляційної інстанції за результа-тами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у від-повідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що ма-ють значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні су-ду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або непра-вильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матері-ального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Ураховуючи вищевикладене, на часткове задоволення апеляційної скарги, рішення су-ду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог у цій частині про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в розмірі 3736,45 гривень. Рішення Козятинського міськрайонного суду Він-ницької області від 03 квітня 2023 року у частині вирішення позовних вимог банку про стяг-нення пені підлягає зміні у частині мотивування відмови у задоволенні вказаних позовних вимог з викладенням їх мотивувальних частин у редакції цієї постанови.

У решті рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року підлягає залишенню без змін.

Нормами статті 141 ЦПК України установлено, що судовий збір покладається на сторо-ни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Отже із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви у сумі 528,70 гривень, а також 499,05 гривень судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційного банку «При-ватбанк» Бережної Наталії Миколаївни задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приват-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості скасува-ти у частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками та розподілу судових витрат у справіта ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», , р/р № НОМЕР_4 ( для погашення заборгованості та судових витрат ), МФО № 305299, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50, заборгованість за відсотками у сумі 3736,45 гривень ( три тисячі сімсот тридцять шість гривень 45 коп. ), а також 528,70 гри-вень ( п`ятсот двадцять вісім гривень 70 коп. ) судового збору за подання позовної заяви, 499,05 гривень ( чотириста дев`яносто дев`ять гривень 05 коп. ) судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року змінити у частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення пені, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

У решті рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський