24.07.2023 Справа № 756/5112/23
Номер провадження 2-др/756/102/23
Єдиний унікальний номер судової справи 756/5112/23
24 липня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Луценка О.М.,
за участю секретаря судового засідання Галелюк Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача Мозолевської Вікторії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
19.07.2023 на адресу суду від представника позивача Мозолевської В.В. надійшла заява про компенсацію судових витрат на правову допомогу, які позивач поніс у зв`язку із розглядом цивільної справи. Розмір витрат на правничу допомогу, які представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача становить 14 000,00 грн.
В обгрунтування вимог заяви представник позивача вказувала, що у провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 10.07.2023 шлюб між сторонами розірвано. 10.06.2023 представник позивача Мозолевська В.В. подала через електронний суд заяву про стягнення понесених судових витрат, тобто до закінчення судових дебатів у справі. Так, між позивачем та адвокатом Мозолевською В.В. укладено договір про надання правової допомоги №2/ІАД від 20.02.2023. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №1 від 25.04.2023 до Договору про надання правової допомоги №2/ІАД від 20.02.2023 сторони домовились, що розмір гонорару адвоката становить 2000,00 грн за кожну годину часу, витраченого для надання правової допомоги клієнту. Представник позивача зазначає, що на підготовку позовної заяви про розірвання шлюбу нею було витрачено 3 години часу, а на підготовку до судових засідань та представництво інтересів в судових засідання 12.06.2023 та 10.07.2023 в сукупності було витрачено 4 години часу.
Учасники справи у судове засідання не викликались.
При цьому, суд враховує, що у матеріалах справи міститься відзив відповідача ОСОБА_3 , де висловлено позицію відповідача щодо стягнення витрат на правову допомогу. ОСОБА_3 категорично заперечував щодо стягнення з нього на користь позивача витрат на правову допомогу, оскільки ним було відправлено на адресу позивача текст позовної заяви про розірвання шлюбу для погодження з останньою. Натомість він отримав повістку про виклик в суд у справі про розірвання шлюбу за позовом ОСОБА_2 . Окрім того, справа даної категорії не є складною.
Зважаючи на положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
21.04.2023 позивач ОСОБА_2 через свого представника Мозолевську В.В. звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 28.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 12.06.2023.
12.06.2023 засідання не відбулось, оскільки головуючий суддя перебував на лікарняному. Розгляд справи призначено на 10.07.2023.
За результатами судового засідання, яке відбулось 10.07.2023, судом ухвалено рішення про задовлення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Між адвокатом Моолевською В.В. та позивачем ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги №2/ІАД від 20.02.2023, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу на умовах і в порядку, передбачених цим Договором.
Відповідно до додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги №2/ІАД від 20.02.2023 розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги, яка визначена п. 1.1 цієї додаткової угоди (підготовка, подання позовної заяви про розірвання шлюбу до Оболонського районного суду міста Києва, представництво інтересів в Оболонському районному суді міста Києва) становить 2 000,00 грн за кожну одну годину витраченого для надання такої правової допомоги клієнту.
Згідно з актом приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги №2/ІАД від 20.02.2023 загальна вартість наданої правової допомоги становить 14 000,00 грн.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У частині другій статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
В пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».
У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17) вказано, що: «суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг».
Зважаючи на викладене, керуючись принципами справедливості та верховенством права, та враховуючи значення справи для сторін, обґрунтованість та пропорційність витрат на професійну правничу допомогу до предмета спору з урахуванням того, що позивачем було заявлено одну вимогу немайнового характеру, враховуючи тривалість розгляду справи у суді та нетривалу зайнятість адвоката у судових засіданнях, суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу, стягнувши їх у сумі 2 000,00 грн з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 141, 270, 430 ЦПК України, суд,
Заяву представника позивача Мозолевської Вікторії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Стягнути з ОСОБА_3 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
У задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Олександр ЛУЦЕНКО