Справа № 183/1193/23
№ 2/183/1956/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Краснянською Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Новомосковський відділ державної реєстрації цивільного стану у Новомоскововському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Перша новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту батьківства, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій з урахуванням уточнень просив встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його батьком.

В обґрунтування свого позов ОСОБА_5 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його дідусь ОСОБА_6 , після його смерті він звернувся до Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, що залишилася після смерті дідуся.

Проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав не підтвердження родинних зв`язків між ним та померлим дідусем ОСОБА_6 .

Заявник зазначає, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був його батьком, але на час його народження його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебували у зареєстрованому шлюбі, в свідоцтві про народження в графі відомості про батька дитини було зазначено зі слів матері на підставі ст.135 СК України.

Відповідно до свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області серія НОМЕР_1 в графі відомості про батьків значиться мати ОСОБА_3 , батько ОСОБА_7 .

При цьому, заявник наполягає на тому, що його батько ОСОБА_2 , визнавав своє батьківство, піклувався, виховував та опікувався ним, крім того, родинні стосунки між ним, батьком та дідусем, підтверджує той факт, що на день смерті дідуся ОСОБА_6 заявник був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дідусем.

13 січня 2009 року, за заявою позивача його прізвище, ім`я по батькові було змінено із ОСОБА_8 на ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що заявник позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, а іншого способу для усунення цих розбіжностей він не має можливості використати, ОСОБА_1 в судовому порядку просить встановити факт батьківства ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 06 лютого 2023 відкрите провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження /а.с.33/.

Ухвалою суду від 18 травня 2023 року зобов`язано Першу новомосковську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати копію спадкової справи, після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 114 та після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 287 /а.с.42/.

Ухвалою суду від 23 червня 2023 року закінчено підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті /а.с.64/.

Представник позивача в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви, відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник Новомосковського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в судове засідання не з`явився надавши суду заяву про розгляд зави без його участі /а.с.35/.

Представник Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився надавши суду заяву про розгляд зави без його участі /а.с.34/.

Свідок заявника ОСОБА_9 надала суду показання про те, що ОСОБА_3 являється її рідною сестрою. Остання познайомилася з ОСОБА_2 , будучи вагітною першою дитиною. ОСОБА_2 , 1963 року народження, не перебуваючи у шлюбі зі ОСОБА_3 , визнав своє батьківство щодо її сина, народженого у 1984 році ОСОБА_2 . В подальшому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народили ще четверо дітей, тому ОСОБА_1 , як і ОСОБА_4 беззаперечно є їх дітьми, однак ОСОБА_3 не реєструвала шлюб з ОСОБА_2 , а народження дітей реєструвала тільки на своє ім`я.

Вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядок, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суду надано свідоцтво про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відповідності до якого матір`ю позивача записана ОСОБА_3 , а батьком ОСОБА_7 , запис про батька був внесений зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України /а.с.15/.

Суду надано копію свідоцтва про зміну імені, відповідно до якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 змінив власне ім`я на ОСОБА_1 , про що в Книзі реєстрації зміни імен 13 січня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 2 /а.с.14/.

Також, суду надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 79 років та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 56 років /а.с.16,18/.

В судовому засіданні судом встановлено, що після смерті дідуся ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивач звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини за законом /а.с.52 зворот/.

Проте, відповідно до постанови від 21 січня 2023 року, державним нотаріусом Голубовою О.С. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку та земельних ділянок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 дідуся ОСОБА_6 , у зв`язку із тим, що спадкоємцем не надано документи, що підтверджують родинний зв`язок із спадкодавцем /а.с.54/.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Правовідносини щодо встановлення батьківства врегульовані наступними нормами закону.

Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч.3 ст.128 цього Кодексу. При цьому, згідно з ч.2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до статті 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника), особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини. Або спільне виховання чи утримання ними дитини. Або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно зі статтею 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національності батька дитини записуються за її вказівкою.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до частини другої статті 55 КпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно статті 135 СК України.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи наведені докази, у тому числі і надані в судовому засіданні показання свідка ОСОБА_9 , пояснення представника заявника та відповідачів, суд дійшов про наявність достатніх доказів, які свідчать про необхідність встановлення факту батьківства ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76,81,89,263,265,315, 354,355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Новомосковський відділ державної реєстрації цивільного стану у Новомоскововському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Перша новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту батьківства, задовольнити.

Встановити факт батьківства, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , є батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.