Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/301/23
Провадження № 2/391/133/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2023р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді: Ревякіної О.В., при секретарі: Качинській О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в селищі Компаніївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 163300 гривень та сплачений судовий збір за наданою квитанцією.

В обґрунтування позову вказано, що 24.06.2022 року позивач за спільною добровільною домовленістю передав у борг відповідачу гроші готівкою у сумі 163300 гривень для його власних потреб. При отриманні від позивача вказаної вище грошової суми в борг відповідач особисто власноручно, добровільно написав розписку від 24.06.2022 року та особисто підписав її. Згідно домовленостей та умов договору, що позначені в письмовій розписці відповідач зобов`язався повернути позичені кошти до 31.12.2022 року, однак після спливу вказаного строку боргу не повернув, чим взяті на себе зобов`язання перед позивачем не виконав. Позивач неодноразово звертався до нього з вимогою повернути кошти, однак відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань та не бажає повертати борг, що змушує звернутися до суду.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання від 08.06.2023, 28.06.2023 та 20.07.2023 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач у судові засідання 12.06.2023, 07.07.2023, 21.07.2023 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 10.06.2023 направив заяву про відкладення судового розгляду, причини неявки 07.07.2023 та 21.07.2023 суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався.

Від представника відповідача адвоката Нофенко Ю.В. на адресу суду 07.07.2023 року надійшло клопотання про відкладення судового розгляду та надання можливості ознайомлення з матеріалами справи. В судове засідання 21.07.2023 представник не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином (а.с.40).

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено настуні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики з ОСОБА_2 позивач подав оригінал розписки від 24.06.2022 року. З аналізу змісту цієї розписки встановлено, що ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 163300 гривень та зобов`язався їх повернути до 31.12.2022 року. Отже, усі істотні умови викладені в оглянутій розписці дотримані та узгоджуються із ст. 1046 ЦК України, яка визначає поняття договору позики.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц, провадження № 61-4560 св 21.

Цивільний кодекс України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається правопідтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це є доказом факту отримання грошових коштів, а тому аргументація, що договір позики не є укладеним через відсутність факту передання грошових коштів за умови недоведеності протилежного, не відповідає нормам законодавства України. В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про те, що розписка є замінником письмової форми правочину, яка свідчить про додержання вимоги закону про письмову форму правочину.

Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає про отримання коштів, скріплює її своїм підписом, така розписка свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження про завершену дію передання коштів позичальнику, що міститься в тексті договору, не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений Верховним Судом у постанові від 08 квітня 2021 року у справі № 500/1755/17.

У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 201/11388/17 провадження № 61-12383св19 зроблено висновок про те, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідний правовий висновок викладений також у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц.

Отже, розписка від 24.06.2022 року підтверджує укладення 24.06.2022 року договору позики між сторонами у справі, за яким ОСОБА_2 отримав у позику гроші у сумі 163300 гривень та зобов`язався повернути ОСОБА_1 до 31.12.2022 року.

Аналізуючи долучену позивачем до матеріалів справи розписку, судом встановлено, що розписка написана власноручно позичальником - відповідачем, тобто факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом. Сторони дотримались письмової форми договору. Таким чином, позивач довів факт укладення договору і факт передачі ним коштів позичальнику на вказаних у розписці умовах, тобто виконання ним умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Статтею 526 ЦК України установлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор- прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач не оспорював факту наявності написаної ним власноручно розписки від 24.06.2022 року та факт невиконання ним зобов`язання. Таким чином, встановлено, що відповідач свої договірні зобов`язання за договором позики не виконав, і не повернув позикодавцю позичені у нього кошти у сумі і у строк, визначений договором (вказаний ним у розписці).

Враховуючи, що судом встановлено факт укладення між сторонами договору позики та відповідно факт існування боргового зобов`язання, тому суд вважає, що позов про стягнення боргу за розпискою, а саме грошових коштів в розмірі 163300,00 грн., є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1633 грн.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 612, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість за договором позики від 24.06.2022 року в розмірі 163300 грн., а також судовий збір в сумі 1633 грн.

Рішення може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.07.2023 року.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області О.В. Ревякіна