Ухвала

20 липня 2023 року

м. Київ

справа № 201/7708/22

провадження № 61-10579ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області та Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області (далі - ГУ НП у Запорізькій області) та Державної казначейської служби України (далі - ДКС України) про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 15 лютого 2022 року за участі належного йому на праві власності автомобіля марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Запоріжжі в районі Каширського шосе (траса Н08) сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) та слідчим ГУНП у Запорізькій області Савенком О. С. автомобіль вилучено і ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 17 лютого 2022 року у кримінальному провадженні № 0000087 від 15 лютого 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, на автомобіль накладений арешт та визначено місце його зберігання на спецмайданчику ГУНП у Запорізькій області.

Вказував, що автомобіль на зазначеному спецмайданчику ГУНПІ у Запорізькій області відсутній, рішення про переміщення або зміну місця зберігання транспортного засобу слідчим не приймалося та за фактом втрати транспортного засобу відділом поліції № 4 Запорізького РУП ГУНП у Запорізькій області внесені відомості від 11 червня 2022 під № 0000833 за ознаками частини другої статті 289 КК України до ЄРДР та здійснюється досудове розслідування.

Також, за фактом неналежного зберігання речового доказу у кримінальному провадженні від 15 лютого 2022 року № 0000087 за частиною першою статті 286 КК України проведено службове розслідування, однак порушень вимог чинного кримінального процесуального законодавства з боку працівників досудового слідства не виявлено.

Посилався на те, що автомобіль втрачено та він позбавлений можливості користуватися своєю власністю чим порушено його право на мирне володіння майном. Розмір майнової шкоди, завданої втратою автомобіля визначив згідно висновку судового експерта-автотоварознавця від 06 вересня 2022року відповідно до його вартості, що становила 344 657,88 грн.

Також, вказував на те, що за цих обставин, внаслідок неправомірних дій та бездіяльності ГУ НП у Запорізькій області йому завдана моральна шкода у розмірі 250 000,00 грн, так як змінився звичний уклад його життя та погіршився стан здоров`я.

Враховуючи викладене, просив суд стягнути з відповідачів на свою користь 344 657,88 грн на відшкодування майнової шкоди та 250 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 344 657,88грн на відшкодування майнової шкоди та 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а також 3 000,00 грн понесених витрат за проведення авто-товарознавчої експертизи. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що особою, відповідальною за збереження та повернення тимчасового вилученого майна - автомобіля марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ГУ НП у Запорізькій області. Визначений законом обов`язок повернути майно не виконаний державою, у спірних правовідносинах не надано жодних гарантій повернення майна, не встановлено строку повернення такого майна, в зв`язку з чим, суди вважали, що наявні підстави для стягнення з Державного бюджету України завданої позивачу майнової шкоди у розмірі вартості автомобіля - 344 657,88 грн. Також, згідно висновків судів попередніх інстанцій, підтверджені обставини щодо розміру моральної шкоди, враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких він зазнав та з урахуванням вимог розумності і справедливості суди вважали, що на користь позивача із Державного бюджету України підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 50 000,00 грн.

14 липня 2023 року ДКС України звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди у загальному розмірі 594 657,88 грн, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (671 000,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2023 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року не підлягають касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення, у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області та Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний