Головуючий у І інстанції Трусова Т.О.
Провадження №22-ц/824/3400/2023 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відшкодування вартості оплаченого, але не виконаного замовлення, та стягнення пені за прострочення виконання замовлення,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у якому просив розірвати укладений між ними договір підряду від 03.07.2016 року № 03/07, стягнути з відповідача вартість оплаченого, але невиконаного замовлення, в розмірі 72 269,00 грн. та пеню, нараховану на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», в розмірі 210 541,50 грн.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилався на те, що 03.07.2016 року між позивачем, як замовником, та відповідачем, як підрядником, було укладено договір підряду №03/07 щодо монтажу бані руської по білому.

Строк виконання цього договору становив з 15-19.07.2016 року до 30.09.2016 року, при цьому строк виконання монтажу банної печі визначено до 05.08.2016 року, який потім було продовжено до 02.09.2016 року.

На виконання умов цього договору позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 100 450,00 грн. та 18 500,00 грн., проте станом на 01.08.2016 року на придбання матеріалів, комплектуючих, виконання робіт по монтажу вказаної печі було витрачено лише 46 681,00 грн., роботи за договором виконані неякісно, матеріали і комплектуючі були придбані не в повному обсязі, а під час виконання робіт використовувались матеріали, не передбачені кошторисом.

Оскільки станом на 31.10.2016 року монтаж печі банної не здійснений і результати роботи не передані, позивачу спричинені збитки в розмірі різниці між сумою, сплаченою на виконання договору, та сумою, що була витрачена на закупку матеріалів і комплектуючих. Крім того, прострочення підрядника з виконання робіт по монтажу банної печі має місце з 03.09.2016 року, а тому позивач має право на стягнення пені в розмірі 3% вартості замовлення за кожний день прострочення, розмір якої станом на 31.10.2016 року становить 210 541,50 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2017 року позов задоволено частково. Розірвано договір підряду від 03.07.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 28.03.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19.02.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 28.03.2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення грошових коштів скасовано. Справу у наведеній частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд зазначив, що судові рішення не містять жодних висновків щодо факту передання робіт підрядником та прийняття їх замовником, оформленого актом, який підписано обома сторонами, не надана оцінка визнання відповідачем факту непроведення будівельних робіт після 01.08.2016 року та не з`ясовано причину їх непроведення, не вказано, якими саме письмовими доказами спростовується наданий позивачем акт комісії від 06.09.2016 року на підтвердження доводів про неякісні роботи і їх виконання не в повному обсязі, належним чином не перевірено доводи позивача про невиконання відповідачем умов договору щодо монтажу печі бані в обумовлені сторонами строки до 02.09.2016 року та не з`ясовано, у яких грошових одиницях проводились розрахунки за договором.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти, сплачені за невиконане замовлення, в сумі 36 550,00 грн. та пеню в сумі 73 100,00 грн., а всього 109 650,00 грн.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 1 096 грн. 50 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ФОП ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь позивача пені у розмірі 73 100 грн. 00 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що виконуючи вимоги постанови ВС КЦС, суд першої інстанції задовольнив позов частково та стягнув 73 100,00 грн. пені, аргументуючи свою позицію положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з тим, на думку апелянта, стягнення пені у розмірі 73 100,00 грн. при розмірі основного боргу 36 550,00 грн. є занадто великим. На думку скаржника, розмір неустойки повинен бути зменшеним до 5 000,00 грн., зважаючи, зокрема, на те, що відповідач максимально все можливе робив зі своєї сторони, щоб зобов`язання були виконані належним чином, замовляв та використовував належний матеріал для здійснення зобов`язань.

Окрім цього, розмір пені в два рази більший ніж розмір основного боргу, що є підставою для висновку про відсутність пропорційності вини особи. За вищенаведених обставин, розмір пені повинен бути зменшеним до 5 000,00 грн., що відповідатиме принципам добросовісності та пропорційності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Клечановський І.С. заперечив проти задоволення скарги ФОП ОСОБА_1 та просив залишити рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

В судовому засіданні відповідач ФОП ОСОБА_1 та його представник - адвокат Янчук А.А. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Інші учасники процесу, які повідомлялись про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились; колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення оскаржене відповідачем ФОП ОСОБА_1 лише в частині розміру стягнутої з нього на користь позивача пені, колегія суддів згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.07.2016 року між ОСОБА_2 (замовником) та ФОП ОСОБА_1 (підрядником) укладено договір підряду № 03/07, відповідно до умов якого та згідно з додатком № 1 до договору (Парне приміщення 2,50х2,854х2,30 баня «по бєлому», Комплектація № 1, Попередня кошторисна вартість) підрядник зобов`язався виконати роботи по монтажу виробу (бані руської «по білому») за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі монтажу печі банної, а замовник зобов`язався створити підряднику необхідні умови для виконання робіт, прийняти їх результат та сплатити обумовлену цим договором ціну (том 1, а.с.9-15).

Відповідно до пункту 5.1. договору попередня вартість виробу визначається кошторисом, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно кошторису попередня вартість виробу становить 248 114,74 грн.

Сторони договору погодили, що замовник має сплатити аванс в розмірі 70% вартості матеріалів і транспортних розходів та в такому ж розмірі (70%) вартості робіт і планових накопичень (пункт 5.2. договору).

Згідно з умовами, визначеними статтею 3 договору (пункти 3.1., 3.2.), роботи за цим договором мали розпочатися 15-19.07.2016 і тривати до 30.09.2016, загальна тривалість робіт становить 45 днів, при цьому роботи можуть призупинятись за узгодженням з замовником в залежності від погодних умов у випадку, якщо погодні умови не будуть дозволяти дотримуватись правильних технологічних процесів при будівництві виробу.

На виконання умов договору 03.07.2016 року замовник сплатив підряднику в якості авансу за виконання робіт з монтажу печі банної кошти в сумі 100 450 грн., а 22.07.2016 - в сумі 18 500 грн.

Після сплати позивачем першої частини авансу (100 450 грн.), сторони договору погодили, що роботи з монтажу печі банної мають бути виконані до 05.08.2016 року, про що на договорі було здійснено відповідний запис.

22.08.2016 року позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією щодо якості, повноти та строків виконання будівельних робіт, у якій вимагав негайно, за рахунок раніше ним переданих і невикористаних коштів, закупити комплектуючі для завершення монтажу печі і завершити будівництво у 10-ти денний строк, тобто до 02.09.2016 року, та попередив, що у разі невиконання його вимог він буде ставити питання про розірвання договору, відшкодування шкоди та залучатиме для завершення будівництва третіх осіб (том 1, а.с.16-18).

Обґрунтовуючи свою претензію, позивач вказав, що на виконання умов договору ним було сплачено кошти в загальному розмірі 118 950,00 грн., проте роботи по монтажу печі були розпочаті лише 22.07.2016 року, тобто з порушенням визначеного договором строку, монтаж печі повністю не виконаний та відсутні матеріали та комплектуючі, необхідні для його завершення, а при перевірці якості виконаних робіт ним було установлено, що не усі матеріали та комплектуючі завезені на будівельний майданчик, при монтажу печі використані матеріали, не передбачені кошторисом (цегла марки М-200 замість цегли марки ША-5, плита варочна замість колосника великого), кошторис завищений у декілька разів, дверцята зі сторони загрузки дров SVT 400 не можуть бути використані в конструкції даної печі, оскільки вони мають великі розміри і використовуються при виготовленні камінів.

У претензії також міститься посилання на те, що під час проведеної на вимогу замовника наради з підрядником було підраховано та погоджено загальну суму коштів, використаних на закупку матеріалів і комплектуючих, виконання робіт, транспортних витрат і планових накопичень, розмір якої складає 82 400 грн., у зв`язку з чим заборгованість підрядника перед замовником становить 36 550 грн.

Дослідженням наявного у позивача примірника кошторису установлено, що на його останній сторінці наявний власноручний запис відповідача такого змісту «Потрачено 82т400грн» (том 1, а.с.15).

У відповідь на претензію відповідач повідомив, що приймає пропозицію про припинення дії договору, проте вважає викладені у ній вимоги безпідставними вказуючи, що роботи по зведенню печі проведені у відповідності з проектом та з дотриманням норм і правил проведення таких робіт з використанням належних матеріалів та комплектуючих, аванс в розмірі 118 950 грн. та кошти на оплату проектних робіт використані за призначенням, якість робіт відповідає обумовленим сторонами показникам та будівельним і протипожежним нормам і правилам, при цьому визнав той факт, що після 01.08.2016 року жодні роботи на об`єкті позивача не проводились (том 1, а.с.19-20).

До відповіді на претензію відповідач долучив звіт з витрати коштів та підписаний ним акт виконаних робіт на загальну суму 159 837 грн. (том 1, а.с.21-22, 23).

Листом від 02.09.2016 року позивач повідомив відповідача про заплановану на 06.09.2016 року двосторонню перевірку стану виконання робіт та вирішення питання про розірвання договору (том 1, а.с.24-25).

У цьому листі позивач вимагав провести перевірку готовності будівництва у процентному відношенні, якості виконаних робіт, наявності на будівельному майданчику матеріалів і комплектуючих для подальшого монтажу печі та за результатами перевірки скласти акт виконаних робіт, вказуючи, що у разі неявки підрядника акт виконаних робіт буде складено ним в односторонньому порядку із залученням фахівців.

05.09.2016 року позивач звернувся до відповідача з електронним листом-нагадуванням про заплановану перевірку стану виконання робіт, на що від відповідача надійшла пропозиція провести зустріч на об`єкті у цей же день (05.09.2016 року) або перенести роботу комісії на 21.09.2016 року (том 1, а.с.26).

06.09.2016 року утвореною позивачем комісією у складі його та двох залучених ним осіб було складено акт технічної комісії по виконанню робіт згідно договору підряду № 03/07 від 03.07.2016 року, відповідно до якого роботи з монтажу печі банної не завершені, а у виконаних роботах допущено багато недоліків, зокрема, ядро печі не завершене і виконане неякісно, не проведені облицювальні роботи, не вмонтовані решітка та дверцята зі сторони парного приміщення та сажотруска, не проведено теплоізоляцію, не закладено каміння, використано комплектуючі, не передбачені кошторисом (дверцята для камінів та плита замість колосника), не виготовлене і не змонтоване накриття на димохід, не придбані і не доставлені цегла облицювальна і камінь для закладки в парну тощо, а на закупку матеріалів і комплектуючих використано кошти в сумі 46 681 грн. (том 1, а.с.29-30).

07.09.2016 року позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою про розірвання договору підряду та повернення у семиденний строк грошових коштів в сумі 72 269,00 грн. (том 1, а.с.27-28, 31). Цей лист відповідач одержав 03.10.2016 року, проте вимоги позивача не виконав, що і стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обгрунтованості у цій частині, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

За положеннями статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (частина 1 статті 547 ЦК України).

Відповідно до статті 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Зміст наведених норм цивільного закону свідчить про те, що неустойка (пеня, штраф) нараховується лише в тих випадках, якщо їх сплата або відшкодування передбачені законом або договором.

Нормою частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Враховуючи доведеність факту невиконання відповідачем, як підрядником, обов`язків по своєчасному виконанню робіт, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача, як підрядника, на користь позивача, як замовника, пені на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки розмір сплаченого позивачем авансу за роботи з будівництва печі банної становив 118 950 грн., а затримка виконання робіт станом на 31.10.2016 року (визначену позивачем дату) склала 59 днів (строк затримки рахується з дати закінчення наданого позивачем відповідачу строку для усунення недоліків будівництва, тобто з 03.09.2016 року), розмір пені становить 210 541,50 грн. (118 950х3%х59).

При цьому, ухвалюючи рішення в частині стягнення пені, суд першої інстанції на підставі положень частини 3 статті 551 ЦК України зменшив розмір пені, оскільки він значно перевищує розмір збитків, та визначив її розмір у вигляді подвійного розміру неповернутої відповідачем суми грошей, тобто до 73 100 грн. (36 550 грн. х 2), урахувавши при цьому критерії розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до зменшення розміру стягнутої з нього судом на користь позивача пені до 5 000 грн., однак жодних переконливих доводів, які б ґрунтувались на належних і допустимих доказах та відповідали б вимогам закону, і слугували б підставою для такого зменшення апелянт не наводить.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди відповідача з висновками суду в частині розміру стягнутої з нього на користь позивача пені. При цьому,докази та обставини, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, та ухвалено законне і обґрунтоване рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені із зменшенням її розміру із заявлених позивачем 210 541,50 грн. до 73 100,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення в частині стягнення пені судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ФОП ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: