ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4274/21 Номер провадження 22-ц/814/2725/23Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року, ухвалене суддею Материнко М.О., дата складання повного тексту рішення не зазначена, по справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання дій неправомірними, усунення перешкод у здійсненні трудових правовідносин, відшкодування моральної шкоди,

колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача

в с т а н о в и л а:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до Виконавчого комітету Щербанівської сільської рада Полтавського району Полтавської області про визнання дій незаконними, усунення перешкод у здійсненні трудових правовідносин та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03.03.2021 року його поновлено на посаді т.в.о. головного спеціаліста відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з 10 квітня 2020 року.

Розпорядженням сільського голови Процика І.С. від 12.03.2021 року № 13-ОС поновлено на попередній посаді з - 2020 року.

12.03.2021 року йому для ознайомлення надали посадову інструкцію головного спеціаліста відділу містобудування, землеустрою та природокористування, а за 15 хв. до закінчення робочого часу цього ж дня працівниками юридичної служби із ОСОБА_3 надали для ознайомлення посадову інструкцію головного спеціаліста (інспектора з благоустрою) відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Вказані посадові інструкції, з якими він ознайомився вдома, є різними, а посади самостійними.

Позивач вважає, що надавши йому дві посадові інструкції, одна з яких стосується посади інспектора по благоустрою, сільський голова фактично відкрито та свідомо пішов на підміну суті обов`язків, які передбачені посадовою інструкцією відповідно до займаної посади, на яку позивач прийнятий з самого початку, та тими обов`язками, які відповідач примусово намагається йому нав`язати.

Зазначає, що дана посадова інструкція (мається на увазі подвійна), на його думку, розроблена з грубим порушенням інструктивних документів, не затверджена, не містить дату затвердження та має подвійні відмітки для ознайомлення працівника фактично по двох посадах одночасно.

Вказує, що згідно Закону України № 2807-ІV, передбачено два види інспекторів: інспектори інспекції з благоустрою населеного пункту, створеної на підставі повноважень відповідної ради, і громадський інспектор благоустрою населеного пункту, який виконує роботу на громадських засадах, без звільнення від основної роботи і без додаткової оплати праці, а посада позивача є самостійною та оплачуваною, тому дві посади одночасно займати неможливо.

Зазначає, що сільським головою ОСОБА_3 не було видано розпорядження про створення віддаленого робочого місця із зазначенням умов роботи, що є недопустимим, а враховуючи, що позивач є особою з інвалідністю, такий варіант працевлаштування (поновлення) взагалі не мав би розглядатись.

Крім того вказує, що в цей же день 12.03.2021 року разом з новою посадовою інструкцією йому в письмовій формі повідомили, що його робоче місце знаходиться в с. В.Тростянець (за 7 км. від с. Щербані), однак він не згоден з запропонованим, оскільки його безпосередній керівник, як і весь відділ, знаходиться в центральному офісі сільської ради с.Щербані, і для поїздок до запропонованого робочого місця йому щодня необхідно витрачати 30 грн., яких він не має.

Про свою незгоду з запропонованим робочим місцем та подвійною посадовою інструкцією ОСОБА_1 на ім`я сільського голови ОСОБА_3 подав заяву, однак відповіді не отримав.

Зазначає, що з вини відповідача він отримав другу групу інвалідності, оскільки неодноразово до поновлення його на роботі він звертався до сільського голови ОСОБА_3 із заявами про надання йому допомоги на оздоровлення у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та надання компенсації за невикористану відпустку у 2020 році та самої відпустки у 2021 році, однак відповіді не отримав.

Згідно Постанов Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, cпричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, № 255 від 2.04.2020 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211», позивач, маючи інвалідність, ряд супутніх захворювань, вік (більше 65 років), перебував в зоні ризику, а тому повинен перебувати вдома і йому повинна була бути надана відпустка, зокрема, оскільки посада позивача не впливає на інфраструктуру і безперебійне підтримання життєдіяльності громади.

ОСОБА_1 вказує, що в порушення перелічених нормативних документів сільський голова ОСОБА_3 відверто їх проігнорував, наражаючи цим самим позивача на небезпечне захворювання.

Позивач посилається на те, що з 15.03.2021 по 09.04.2021 року за станом здоров`я він перебував на лікарняному. Проте не міг повноцінно лікуватись, оскільки не мав на це відповідних коштів, так як виплата за лікарняними затримувалась. Тому він звернувся до сільського голови ОСОБА_3 із заявою про надання відпустки. Однак, відповіді він не отримав.

В зв`язку з неможливістю в подальшому виконувати свої обов`язки, і розуміючи, що його наражають на повторне безпідставне звільнення, позивач звернувся до управління праці у Полтавській області із відповідними заявами для отримання відповідних роз`яснень та реагування на викладені порушення з боку сільського голови ОСОБА_3 .

З відповіддю управління праці у Полтавській області від 27.04.2021 р. №16-Б455/01/15-04/201 позивач не погоджується та не може вважати її об`єктивною, оскільки остання ґрунтується лише на неправдивих поясненнях сільського голови, його припущеннях, надана без виклику для спростування доводів сільського голови ОСОБА_3 та врахування позицій Класифікатора професій, який є основним документом в питанні розмежування посад, без нормативного обґрунтування.

Позивач вважає, що за таких умов виконувати свої трудові функції неможливо на жодній із посад.

Із діями сільського голови він повністю незгодний. Вважає їх незаконними та такими, що повністю суперечать діючому трудовому законодавству та призвели до суттєвого погіршення стану його здоров`я. Позивач не мав і не має можливості лікуватися (за відсутності коштів). Створення перешкод для повноцінного виконання своїх безпосередніх обов`язків триває майже 1,5 року та поведінка сільського голови ОСОБА_3 по відношенню до позивача привела до заподіяння останньому моральної шкоди.

Враховуючи уточнення позовних вимог, подані ОСОБА_1 13.09.2022 та збільшення ціни позову, остаточно просив:

1. визнати дії голови Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_3 щодо порушення норм Конституції України, законодавства про працю України, законодавства про соціальне забезпечення інвалідів в Україні неправомірними;

2. зобов`язати виконавчий комітет Щербанівської сільської ради в особі голови Процика І.С. забезпечити повне дотримання вимог законодавства України про соціальний захист осіб з інвалідністю та забезпечити його повне виконання відносно ОСОБА_1 ;

3. зобов`язати виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в особі голови ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права на працю шляхом забезпечення виконання ним функцій та обов`язків за посадою згідно запису, внесеному до трудової книжки при прийомі на роботу;

4. зобов`язати виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в особі голови Процика І.С. усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права на працю шляхом заборони переводити його1 на іншу роботу чи в іншу місцевість без його згоди у відповідності до ст. 32 КЗпП України;

5. зобов`язати виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в особі голови Процика І.С. провести перерахунок грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2020 рік з виплатою матеріального забезпечення на оздоровлення у відповідності до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03.03.2021 року по справі № 554/4274/21, яким позивача поновлено на посаді;

6. зобов`язати виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в особі голови Процика І.С.провести виплату грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористану відпустку за 2021 рік з виплатою матеріального забезпечення на оздоровлення у відповідності до Октябрського районного суду м.Полтави від 03.03.2021 року по справі № 554/4274/21, яким позивача поновлено на посаді, він має право на отримання відпустки за 2019-2020 роки;

7.зобов`язати виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в особі голови Процика І.С. надати щорічну відпустку за 2022 рік у зручний для нього час у відповідності до п.7 ст. 10 ЗУ «Про відпустки»;

8. визнати, що дні, починаючи з 15.04.2021 року і в подальшому до вирішення справи по суті та набрання законної сили рішенням суду як такі, що не можуть бути визнані по відношенню до ОСОБА_1 прогулом без поважних причин на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2002 року № 9 « Про практику розгляду судами трудових спорів»;

9. зобов`язати виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в особі голови Процика І.С. привести у відповідність нормам діючого законодавства Посадову інструкцію ОСОБА_1 згідно посади, на яку він прийнятий у відповідності до запису в трудовій книжці;

10.стягнути із виконавчого комітету Щербанівської сільської Ради Полтавського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 350 000 грн;

11.стягнути із виконавчого комітету Щербанівської сільської Ради Полтавського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 загальну суму заборгованості по заробітній платі за час відсутності на роботі з поважних причин станом на 21.09.2022 року у розмірі 130446,95 грн;

12.стягнути із виконавчого комітету Щербанівської сільської Ради Полтавського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати по договору про надання юридичної допомоги за представництво в суді у сумі 18450 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання дій незаконними, усунення перешкод у здійсненні трудових правовідносин, відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

З цим рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подала на рішення суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості по заробітній платі за час відсутності на роботі з поважних причин станом на 18.01.2022 у розмірі 139 699,40 грн.; моральну шкоду у розмірі 350 000,00 грн., та судові витрати за надання правничої допомоги у сумі 20 000 грн.

Сторона позивача посилається на незаконність, необ`єктивність рішення, яке ухвалене без врахування всіх обставин та доказів, з якими позивач звернувся на підтвердження фактів, викладених у позові, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, перекрученням даних та невідповідності дат, невідповідність фактичним обставинам справи.

Крім цього 16.03.2023 від представника позивача до апеляційного суду надійшли письмові додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких звертається увага апеляційного суду на предмет позовних вимог, яким є саме незаконні дії голови Щербанівської сільської ради Процика І.С., які полягають у створенні позивачу перешкод у здійсненні трудових прав на посаді, на якій його поновлено.

Також від представника позивача надійшло клопотання про залучення додаткових матеріалів до справи, а саме: остаточний розрахунок середньомісячної заробітної плати згідно Постанови КМУ №100 від 08.02.1995, акт виконаних робіт по договору про надання юридичної допомоги, остаточний розрахунок витрат по договору про надання юридичної допомоги та представництво в суді.

У відзиві на апеляційну скаргу, який направлений поштою 14.03.2023 та надійшов до суду 21.03.2023, виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області просить рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07.12.2021 року у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

У письмових запереченнях на відзив на апеляційну скаргу представник позивача просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, представника відповідача перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 наказом (розпорядженням) сільського голови ОСОБА_3 виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 92-02 від 31 липня 2019 року був прийнятий на посаду т.в.о. головного спеціаліста відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з 05.08.2019 зі строком випробування 2 місяці.

Наказом № 54-ОС про припинення трудового договору від 10.04.2020 сільського голови ОСОБА_3 виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_1 звільнено з посади т.в.о. головного спеціаліста відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування у зв`язку з прогулом без поважних причин, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03.03.2021 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано наказ № 54-ОС про припинення трудового договору від 10.04.2020 сільського голови ОСОБА_3 виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_1 звільнено з посади т.в.о. головного спеціаліста відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування у зв`язку з прогулом без поважних причин, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді т.в.о. головного спеціаліста відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування з 10 квітня 2020.

Стягнуто із виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 51156 грн, моральну шкоду у сумі 5000 грн.

Розпорядженням виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 12.03.2021 № 13-ОС на виконання вказаного вище рішення Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/3897/20, скасовано розпорядження від 10.04.2020 № 54-ОС про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено на попередній роботі на посаді т.в.о. головного спеціаліста відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Будакова П.Т. з 10.04.2020 (а.с. 67 том.1).

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та судом не встановлено порушення відповідачем відносно нього трудових прав.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої, шостої ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до положень статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частиною 1 статті 21 КЗпП України встановлено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудовоїі технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі статтею 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.

Як зазначалось вище, розпорядженням виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 12.03.2021 № 13-ОС на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/3897/20 скасовано розпорядження від 10.04.2020 № 54-ОС про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді т.в.о. головного спеціаліста відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з 10.04.2020.

Також 12.03.2021 ОСОБА_1 ознайомлено з посадовою інструкцією головного спеціаліста (інспектора з благоустрою) відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, затвердженою рішенням виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 17.02.2021 р. № 2, про що свідчить його підпис.

Крім того, відповідно до ст. 29 КЗпП України, за ним закріплено робоче місце, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В період з 15.03.2021 по 09.04.2021 позивач був відсутній на роботі в зв`язку з хворобою, що підтверджується листками непрацездатності (а.с. 71, 72).

12.04.2021 ОСОБА_1 приступив до роботи та звернувся до відповідача із заявою про надання йому щорічної відпустки з 14.04.2021 та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення.

14.04.2021 позивачем на ім`я голови Щербанівської сільської ради ОСОБА_4 була подана заява, в якій він висловлював незгоду з діями керівництва щодо надання йому для ознайомлення посадової інструкції, яка, на його думку, не відповідала займаній ним посаді, закріплення за ним робочого місця не в головному офісі сільської ради в с. Щербані, а в іншому приміщенні в с. Тростянець. Також в цій заяві він повідомляв про те, що з 15.04.2021 в зв`язку із зазначеними діями, які свідчать про порушення його трудових прав, він припиняє вихід на роботу (а.с. 85-88 том 1).

Крім того, 15.04.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління Держпраці у Полтавській області з заявою щодо порушення відносно нього законодавства про працю посадовими особами Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 41-43 том 1).

Відповідно до листа № 16-5455/01/15-04/21 від 27.04.2021 Управлінням Держпраці у Полтавській області під час проведення перевірки встановлено, що штатним розписом виконавчого комітету 2021 у відділі земельних ресурсів та природокористування виконавчого комітету передбачено шість штатних посад, зокрема 1 посада головного спеціаліста. При цьому, посади «інспектор з благоустрою» у виконавчому комітеті штатним розписом, як чинним, так і тим, який діяв на момент звільнення ОСОБА_1 не передбачено.

Згідно пояснень сільського голови, «в переліку посад працівників органів місцевого самоврядування, визначеного постановою КМУ від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», міститься загальна назва посади «Головний спеціаліст». З огляду на викладене, при розробці посадових інструкцій працівників виконавчого комітету ради спеціалістами роботодавця в дужках біля назв посад зазначається розшифрування посади в залежності від функціональних обов`язків спеціалістів з метою конкретного розподілу повноважень між працівниками одного відділу.

ОСОБА_1 помилково була надана посадова інструкція із зазначенням у дужках «інспектор з благоустрою». В даному випадку «інспектор з благоустрою» не є назвою посади.

Також, Управлінням Держпраці у Полтавській області було встановлено, що на момент проведення перевірки, ОСОБА_1 мав право на отримання частини щорічної відпустки за період з 11.04.2020 по 04.08.2020 та право на відпустку за період з 05.08.2020 по 04.08.2021.

В наявності на час перевірки був проект внесення змін до графіку надання відпусток, відповідно до якого передбачено надання позивачу відпустки травень 2021, який не був погоджений з ОСОБА_1 , через його відсутність на роботі.

Крім того, під час проведення перевірки встановлено, що 12.04.2021 позивачем подано заяву про надання йому щорічної відпустки тривалістю 30 календарних днів з 14.04.2021 в зручний для нього час, як особі з інвалідністю. При цьому, документи, що підтверджують факт надання йому відпустки відсутні, що є порушенням вимог ч. 12 ст. 10 ЗУ «Про відпустки».

З приводу виплати компенсації за невикористану відпустку за 2020 Управлінням Держпраці у Полтавській області, встановлено підстави для виплати компенсації невикористаної частини щорічної відпустки за 2019-2020 робочий рік, відсутні, оскільки тривалість цієї відпустки є меншою ніж 24 календарних дня. В зв`язку з чим позивач має право на отримання цієї частини відпустки, або отримання компенсації при звільненні.

Звертаючись до суду з позовом про визнання неправомірними дій відповідача щодо порушення права ОСОБА_1 на працю, визначених законодавством про працю та соціальне забезпечення інвалідів, позивач зокрема вважав, що посадова інструкція надана йому на ознайомлення не відповідає займаній посаді.

Разом з тим, як встановлено судом і ця обставина не заперечується позивачем, що розпорядженням виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 12.03.2021 № 13-ОС на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/3897/20 його поновлено на попередній роботі на посаді т.в.о. головного спеціаліста відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з 10.04.2020.

Таким чином, його посадові обов`язки, які він виконував до звільнення, так і назва посади, яка чітко зазначена в розпорядженні про поновлення на роботі, залишились незмінними.

Надана ОСОБА_1 при поновленні на роботі для ознайомлення посадова інструкція головного спеціаліста (інспектора з благоустрою) відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, визначає обов`язки головного спеціаліста відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування, а зазначення у дужках розшифрування посади є технічною помилкою та не впливає на обсяг покладених на нього обов`язків.

Посада інспектора з благоустрою штатним розписом виконавчого комітету, а також класифікатором професій ДК 003:2010 не передбачена.

Таким чином позивачем не доведено, а судом не встановлено, що посадові обов`язки, які він виконував до звільнення, були змінені після його поновлення на роботі, а також, що надана йому для ознайомлення посадова інструкція не відповідає посадовій інструкції яку він підписував при прийнятті на роботу 31.07.2019.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача з приводу того, що 12.03.2021 в день поновлення його на роботі він був ознайомлений з двома посадовими інструкціями, які мали різний обсяг обов`язків, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цього матеріали справи не містять. Натомість, як позивачем так і відповідачем надана лише одна копія посадової інструкція, яка містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення.

Наявність порушень в цій частині не було встановлено і під час перевірки Управлінням Держпраці у Полтавській області.

З приводу незаконного, на думку позивача, переведення без його згоди, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або обладнанні у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до ст. 29 КЗпП України, за ОСОБА_1 закріплено робоче місце, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ознайомлений із даним повідомленням, будь-яких заперечень з цього приводу не надав (а.с. а.с.68 том 1).

Робоче місце, визначене позивачу, знаходиться в межах однієї місцевості, а саме в межах Щербанівської територіальної громади. Як встановлено судом, і дана обставина не оспорюється позивачем, за цією ж адресою знаходиться робоче місце інших працівників виконавчого комітету Щербанівської сільської ради, в тому числі і працівника відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування.

При цьому, посилання позивача ОСОБА_1 на те, що він в силу свого стану здоров`я та віку не має можливість на тривалу дорогу, враховуючи те, що він проживає в м. Полтаві, не може бути прийнято до уваги, оскільки як с. Тростянець так і с. Щербані, які розташовані на незначній відстані одне від одного, належать до Полтавського району Полтавської області і знаходяться за межами м. Полтави, що в будь-якому випадку передбачає користування громадським транспортом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не був переведений на роботу в іншу місцевість, що відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України передбачало б отримання його згоди, а відбулось переміщення його на інше робоче місце у цій же місцевості, що передбачено частиною 2 ст. 32 КЗпП України та не потребує його згоди.

Щодо порушення відповідачем права на отримання грошової компенсації за невикористану відпустку за 2020, встановлено наступне.

Як встановлено Управлінням держпраці у Полтавській області робочим роком для надання ОСОБА_1 відпусток з урахуванням поновлення його на роботі на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03.03.2021 є період з 05.08.2019 по 04.08.2020 та 05.08.2020 по 04.08.2021 відповідно.

Згідно з розпорядженням сільського голови № 54-ОС від 10.04.2020 при звільненні позивачу була нарахована компенсація за 16 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 05.08.2019 по 10.04.2020, що підтверджується розрахунковим рахунком за квітень 2020.

Таким чином, станом на квітень 2021 позивач мав право на отримання частини щорічної відпустки за період з 11.04.2020 по 04.08.2020 та право на відпустку за період з 05.05.2020 по 04.08.2021.

Відповідно до частини 1 статті 24 ЗУ «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що за бажанням працівника частина щорічної відпустки змінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткової відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Приймаючи до уваги те, що тривалість відпустки за період з 11.04.2020 по 04.08.2020 є меншою ніж 24 календарних дні, у позивача було відсутнє право на отримання грошової компенсації за неї.

Тому порушення з боку виконавчого комітету Щерданівської сільської ради щодо отримання ОСОБА_1 грошової компенсації за частину невикористаної відпустки за період з 11.04.2020 по 04.08.2020 відсутні.

Щодо порушення відповідачем права на отримання відпустки за період 05.08.2020 по 04.08.2021, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Частиною 1 ст. 75 КЗпП України встановлено, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Згідно із частинами 1, 3-5 статті 79 КЗпП України щорічні основна та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи надаються працівникам після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідно робочого року.

Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються роботодавцем за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і роботодавцем, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Пунктом 2 частиною 13 статті 10 ЗУ «Про відпустку» встановлено, що щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються в тому числі інвалідам.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2021 позивач ОСОБА_1 подав заяву про надання йому відпустки з 14.04.2021, як інваліду 2 групи. Дана заява була прийнята та зареєстрована під № 02-13/1770. Також ця заява містить резолюцію: «Надати згідно ст. 79 КЗпП України».

Проте, наказ про надання ОСОБА_1 відпустки не виданий, що не оспорюється відповідачем та встановлено в ході перевірки інспектором Управлінням Держпраці у Полтавській області Козубенком Б.В.

В наявності у відповідача був проект внесення змін до графіку надання відпусток, відповідно до якого передбачено надання ОСОБА_1 щорічної відпустки травень 2021, який не погоджений з позивачем, через його відсутність на роботі.

22.04.2021 інспектором праці Козубенком Б.В. видано припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ПЛ1416/580/АВ/П, яке полягало в ненаданні головному спеціалісту виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Будакову П.Т. щорічної відпустки тривалістю 30 календарних днів, згідно поданої ним 12.04.2021 заяви в зручний для нього час, як особі з інвалідністю (а.с. 110-111 том 1).

На виконання умов вказаного вище припису, виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Державній службі України з питань праці Управління держпраці у Полтавській області повідомлено, що ОСОБА_1 неодноразово направлялися листи щодо визначення зручного для нього часу для надання щорічної відпустки. Проте, ОСОБА_1 з 14.04.2021 відсутній на робочому місці, відповіді на жодне звернення не надав, тому погодити зручний для ОСОБА_1 час відпустки не виявилося можливим (а.с. 113 том 1).

Факт направлення ОСОБА_1 листів з проханням з`явитися у відділ кадрів для узгодження конкретної дати відпустки у зручний для нього час, а також листів з проханням повідомити про причини своєї неявки на роботу підтверджується їх копіями та копіями поштових відправлень із описом вкладень (а.с.115-127 том 1).

Таким чином, дії позивача, який, починаючи з 14.04.2021, не з`являється на роботі, не уточнив дати надання йому щорічної відпустки за 2020, свідчать про відсутність у нього бажання реалізувати надане йому законом право на отримання відпустки та наявність у роботодавця об`єктивних причин, які зумовили неможливість видати наказ про надання ОСОБА_1 відпустки без погодження з останнім дати її початку.

При цьому, колегія суддів вважає, що надання відповідачем відпустки ОСОБА_1 з 14.04.2021 відповідно поданої ним заяви від 12.04.2021, після проведеної Управлінням Держпраці у Полтавській області перевірки та видачі припису, порушило б право позивача на самостійне визначення дати відпустки та її тривалості.

Крім того, в процесі розгляду справи позивач змінив позовні вимоги щодо зобов`язання виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області надати йому щорічну відпустку за 2021 на зобов`язання виплатити йому грошову компенсацію за невикористану відпустку з виплатою матеріального забезпечення на оздоровлення.

Також, відповідно до змінених позовних вимог, ОСОБА_1 просив зобов`язати виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області надати йому щорічну відпустку за 2022 у зручний для нього час у відповідності до п. 7 ст. 10 ЗУ «Про відпустки».

Разом з тим, як встановлено колегією суддів, і це не оспорює сам позивач, він із заявами про виплату йому грошової компенсації за невикористану відпустку за 2021, а також про надання йому щорічної відпустки за 2022 до відповідача не звертався. Тоді як відповідно до ЗУ «Про відпустки», право на отримання відпустки, або компенсації за невикористану щорічну відпустку реалізується працівником шляхом подачі відповідної заяви із зазначенням дати відпустки або бажання отримати грошову компенсацію.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в їх задоволенні.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Виходячи зі змісту частини першої статті 235 КЗпП України, оплата вимушеного прогулу має місце у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу.

Системний аналіз та тлумачення положень статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції.

При цьому причиною виникнення вимушеного прогулу може стати звільнення без законної підстави або незаконне переведення працівника на іншу роботу.

Вимушеності прогулу передують протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки та отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпП України і вони не підлягають розширеному тлумаченню.

Приймаючи до уваги те, що відносно ОСОБА_1 роботодавцем не було допущено порушень, які полягали у незаконному переведенні або звільненні його з роботи, підстави для стягнення на його користь середнього заробітку за період з 15.04.2021 по цей день відсутні.

Посилання позивача на те, що в зв`язку з незаконним переведенням його в іншу місцевість, надання йому для ознайомлення посадової інструкції, яка не відповідає його посаді, він вимушений був починаючи з 15.04.2021 припинити вихід на роботу, що фактично свідчить про вимушеність прогулу, не заслуговують на увагу оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Встановлені порушення з боку виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в ході розгляду заяви про надання ОСОБА_1 відпустки, згідно поданої ним 12.04.2021 заяви про надання відпустки з 14.04.2021, не є підставою для припинення виходу на роботу та визнання цих дій позивача вимушеним прогулом, що тягне за собою стягнення середньомісячного заробітку.

Крім того, колегія суддів вважає, що подальші дії позивача, який, на неодноразові запрошення роботодавця уточнити дату відпустки, не відреагував, свідчать про свідоме небажання її використати.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 89 ЦПК України).

Зважаючи на те, що судом не встановлено порушень прав позивача, які потягли за собою заподіяння йому моральної шкоди, колегія суддів вважає вірним висновок суду про відмову в задоволенні позову і в цій частині.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, і підстави для його скасування у межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367,375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21.07.2023.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук