Номер провадження 2/756/1676/23
РІШЕННЯ

Іменем України

17 липня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценка О.М.,

за участю секретаря судового засідання Галелюк Т.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача КП ШЕУ Горбенка К.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва, ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року позивач ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Конюшка Д.Б. звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (відповідач-1), КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва (відповідач-2), ОСОБА_3 (відповідач-3), про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Просив суд ухвалити рішення, яким:

стягнути з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 94 342,00 грн;

стягнути з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування у розмірі 44 678,53 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

В обгрунтування вимог позову вказував, що 07.05.2022 приблизно о 09 год. 40 хв. по вул. Радунській, 3 ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «МАЗ 551605», р.н. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода», р.н. НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_2 та знаходився під його керуванням, який рухався у попутному напрямку з ним. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди. Постановою Деснянського районного суду міста Києва у справі №754/3778/22 від 01.06.2022 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_3 .

Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу №206057334, виданого ПрАТ «Український страховий стандарт». Проте, відповідач-1 так і не здійснив виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Шкода», р.н. НОМЕР_3 , складеного ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс» 26.05.2022, вартість матеріального збитку, завданого зазначеному транспортному засобу становить 94 342,00 грн. А відтак, з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 94 342,00 грн.

Так, відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Шкода», р.н. НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту останнього складає 139 020,53 грн. Таким чином, з відповідача-2 та відповідача-3 на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням у розмірі 44 678,53 грн.

Окрім того, належний позивачу автомобіль «Шкода», р.н. НОМЕР_3 , був його основним засобом пересування. Пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачу душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 10 000,00 грн.

Також, позивач поніс судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн, витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2 382,62 грн та витрати, пов`язані зі збиранням доказів у розмірі 1 500,00 грн.

Ухвалою суду від 14.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.03.2023, яка відображена у протоколі судового засідання, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП залишено без розгляду за заявою представника позивача.

06.02.2023 на адресу суду від відповідача-2 Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва - Ободзінської Л.В. надійшов відзив на позовну заяву. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідача-2 з огляду на таке. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача-2 була застрахована в ПрАТ «Український страховий стандарт». Згідно з п. 3.2 Договору розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130 000,00 грн на одного потерпілого. 09.05.2022 повідомленням від страхувальника ПрАТ «Український страховий стандарт» було повідомлено про настання дорожньо-транспортної пригоди. Також, в матеріалах справи зазначено, що позивач звернувся до страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому, належних доказів понесених фактичних збитків матеріали справи не містять. Також, представник відповідача-2 вважає безпідставними, незаконними та необґрунтованими позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Також, від представника відповідача-2 адвоката Ємельяненко О.М. на адресу суду надійшли пояснення (заперечення) до позовної заяви. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до відповідача-2. В обгрунтування вказувала, що звіт №31004 від 26.05.2022, який надала оцінювач-експерт ОСОБА_4 про визначення вартості матеріального збитку не можна вважати обґрунтованим з огляду на таке. Не застосовані вимоги методики та коментар до методики обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу. Огляд колісного транспортного засобу проводив інший громадянин, ніж той хто зазначений у акті огляді, що є недотриманням методики. На огляд не була запрошена зацікавлена сторона (винна особа). В акті огляду не зазначено обсяг та характер пошкоджень, що унеможливлює визначення обсягу робіт відповідно до додатку 5 методики. Не встановлено повну комплектність, укомплектованість, технічний стан колісного транспортного засобу. Не проведено аналіз ринку продажу вживаних колісних транспортних засобів. Висновок є неналежним доказом, а тому не може бути прийнятий судом для відшкодування. Окрім іншого, позивачем не надано доказів у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача-2 заподіяно позивачу моральної шкоди, а тому вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною.

09.05.2023 на адресу суду від представника відповідача-2 адвоката Ємельяненко О.М. надійшли додаткові пояснення (заперечення) до позовної заяви. Окрім іншого вказувала, що в акті огляду транспортного засобу №31004 (дефектна відомість) не вказано обсяг та характер пошкодження складових частин колісного транспортного засобу, що вказується в графі «примітки», а навпаки дана графа взагалі не заповнена. Це є суттєвим порушенням, адже від характеру пошкоджень складової частини КТЗ залежить об`єм ремонтних робіт (скільки часу необхідно витратити на відновлення складової частини КТЗ чи її заміні на нову), а це в свою чергу впливає на вартість робіт, що впливає на суму матеріального збитку. Отже, експерт-оцінювач при визначенні ремонтних операцій по відновленню складових КТЗ не вказує обсяги та характер вищевказаних ушкоджень (з яких можливо однозначно визначити вартості конкретних операцій з їх відновлення) складників автомобіля, що унеможливлює об`єктивно вирішити питання щодо вартості відновлювального ремонту, оскільки розмір матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ залежить від вартості ремонтно-відновлювальних робіт, то акт огляду транспортного засобу №31004, який складений з порушенням, не модна приймати до уваги для визначення розміру матеріального збитку.

У свою чергу, від представника позивача - адвоката Конюшка Д.Б. 14.07.2023 на електронну пошту суду надійшли заперечення на додаткові пояснення. Представник позивача наголошує, що наданий позивачем звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданий власнику колісного транспортного засобу №31004 від 26.05.2022 був складений з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України 24.11.2003 №145/5/2092 (надалі - Методика), що є обов`язковою при проведенні авто товарознавчих експертиз та досліджень. Окремо звертає увагу на те, що акт огляду транспортного засобу №31004 (дефектна відомість) містить повну інформацію щодо комплектності та технічного стану транспортного засобу «Шкода», р.н. НОМЕР_3 , зокрема ідентифікаційні дані про КТЗ, пробіг за одометром, модифікацію та його комплектацію, що відповідає положенням п. 5.1 Методики. Разом з тим, посилання відповідача-2 на те, що оцінювачем не повною мірою зазначена комплектація транспортного засобу та вона є набагато ширшою є ніщо інше як припущення, що не знаходить свого підтвердження відповідними доказами. Окремо зазначає, що посилання відповідача-2 на п. 5.2 Методики не мають враховуватися судом, позаяк вони є неповними та викривленими, а норма, що міститься в п. 5.2 вирвана відповідачем-2 із контексту. Так, відповідно до вказаного пункту Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається. Коло заінтересованих осіб чітко не окреслене нормотворцем, а їх відсутність на такому огляді не є перешкодою для його для його проведення чи підставою визнання недійсним. Таким чином, доводи відповідача-2 про те, що його не було викликано для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу не є обґрунтованими, оскільки відповідач не навів об`єктивного підтвердження того, що його відсутність під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у звіті експертного авто товарознавчого дослідження розрахунків щодо визначення вартості відновлювального ремонту зазначеного автомобіля. Наведені посилання носять характер припущень, що не можуть бути оцінені та враховані судом.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача-2 Горбенко К.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва. Вказував, що акт огляду КТЗ проведений та складений з порушенням Методики, та просив суд не приймати його до уваги.

Відповідач-1 явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового розгляду справи по суті повідомлені належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні докази.

Окрім того, відповідачем-1 у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 07.05.2022 приблизно о 09-40 год. в м. Києві по вул. Радунська, 3 водій ОСОБА_3 керував автомобілем «МАЗ 551605», д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем "Skoda Octavia" д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 01.06.2022 у справі №754/3778/22 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 14-15).

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність КП ШЕУ Шевченківського району м. Києва застрахована у ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» за електронним договром (полісом) №ЕР/206057334 від 25.09.2021, транспортний засіб - «МАЗ 551605», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 16).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 власником транспортного засобу «Шкода, д.н. НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_2 (а.с. 69-70).

ТОВ «Фаворит-Ассистанс» було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №31004 від 26.06.2022, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Шкода, д.н. НОМЕР_2 , становить 139 020,53 грн, а вартість матеріального збитку становить 94 342,00 грн (а.с. 23-66).

Позивачем сплачено на користь ТОВ «Фаворит-Ассистанс» за визначення матеріального збитку з оглядом автомобіля «Шкода, д.н. НОМЕР_2 , 1 500,00 грн, що підтверджується актом надання послуг (робіт) №4887 від 26.05.2022 та меморіальним ордером від 18.05.2022 (а.с. 67-67).

21.06.2022 позивач звернувся до відповідача ПрАТ «Український Страховий Стандарт» із заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, пошкодженням транспортного засобу «Шкода», д.н. НОМЕР_2 (а.с. 20-21).

Судом встановлено, що на момент розгляду справи шкода, завдана позивачу у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу, відшкодована не була, оскільки доказів на спростування вказаної обставини матеріали справи не містять.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з положенням п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Матеріалами справи доведений факт про те, що на виконання ст. 33, 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 21.06.2022 засобами поштового зв`язку було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування, додавши всі необхідні документи.

Проте, відомості про проведення виплати страхового відшкодування позивачу матеріали справи не містять та відповідачем відповідних доказів не надано.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими та доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 94 342,00 грн.

Аналіз статті 1194 ЦК України дає підстави для висновку, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, страховик відповідальної особи, яка винна у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Оскільки вартість матеріального збитку, що визначається автотоварознавчим дослідженням є результатом теоретичного розрахунку (оскільки застосовуються до вартості відновлювального ремонту математичні формули), а вартість відновлювального ремонту є сумою вартості робіт, фарбування та запасних частин, що є ринковими та об`єктивними на момент визначення збитку, то саме вартість відновлювального ремонту транспортного засобу є повною та необхідною для відновлення позивачем свого пошкодженого автомобіля, а тому позивач, як потерпіла особа має право на отримання компенсації вартості відновлювального ремонту на суму 139 020,53 грн для подальшого відновлення власного транспортного засобу.

Отже, відповідач-2 в силу статті 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, і страховою виплатою, яка нею одержана або буде одержана від страховика.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2019 у справі №761/14285/16-ц.

Відповідач-2 заперечуючи щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва на користь позивача матеріальної шкоди вказував на те, що оцінку автомобіля «Шкода», за результатами якої було складено висновок про вартість матеріального збитку, було проведено з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України 24.11.2003 №145/5/2092.

При цьому, стороною відповідача-2 не було заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи для визначення матеріального збитку, завданого автомобілю «Шкода» внаслідок ДТП.

Суд не вбачає підстав для сумніву у правильності складені звіту №31004 від 26.05.2022, оскільки оцінка проводилась оцінювачем ОСОБА_4 , яка має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача колісних транспортних засобів (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду державного майна України МФ №5094 від 19.05.2007, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів Фонду Державного майна України 28.08.2013 №10398).

Отже, враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Шкода», д.н. НОМЕР_2 становить 94 342,00 грн, а вартість відновлювального ремонту, тобто кошти, які необхідні для відновлення порушеного права - 139 020,53 грн, то позивачу з боку Відповідача 2 підлягає виплата різниці між вартістю відновлювального ремонту (139 020,53 грн) та страховим відшкодуванням (що має бути сплаченим Страховиком) (94 342,00 грн.), що становить 44 678,53 грн.

За таких обставин, з відповідача Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню вартість матеріального збитку в розмірі 44 678,53 грн.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2018 у справі №344/7069/15-ц в результаті ДТП був пошкоджений автомобіль позивача, який належить їй на праві власності. Внаслідок його пошкодження вона вимушена була відновлювати його. Позивач через протиправну поведінку відповідача, зазнала душевних страждань та переживань у зв`язку із пошкодженням власного транспортного засобу.

Отже, суд вважає встановленим в судовому засіданні заподіяння позивачу моральної шкоди, через пошкодження його майна, зміну нормального перебігу його життя, та психологічних переживань, відповідальність за яку покладається судом на відповідача-2 та визначає розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на його користь в розмірі 2 000,00 грн, частково задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правової допомоги №07/10/22-ЮП/IL від 06.10.2022, укладений між адвокатом Конюшком Д.С. та Овсянніковим Д.С., акт виконаних робіт №1 до договору №07/10/22-ЮП/IL, відповідно до якого вартість наданих юридичних послуг становить 10 000,00 грн (а.с. 76-79).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У частині другій статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

В пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17) вказано, що: «суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг».

Зважаючи на викладене, керуючись принципами справедливості та верховенством права, та враховуючи значення справи для сторін, обґрунтованість та пропорційність витрат на професійну правничу допомогу до предмета спору, враховуючи тривалість розгляду справи у суді та нетривалу зайнятість адвоката у судових засіданнях, суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу, стягнувши їх у сумі 8 500,00 грн пропорційно з відповідачів на користь позивача.

Окрім того, з відповідачів на користь позивача підлягають пропорційному стягненню судові витрати, пов`язані з проведенням дослідження визначення матеріального збитку з оглядом автомобіля, у розмірі 1 500,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 133, 137, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва, ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (місцезнаходження: 04214, м. Київ, вул. Північна, 2-А; ) на користь ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) страхове відшкодування в розмірі 94 342,00 грн та судові витрати в розмірі 5 943, 42 грн, а всього 100 285,42 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва (місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 30; ) на користь ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 44 678,53 грн, моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 2 000,00 грн, а також судові витрати в розмірі 5 466,78 грн, а всього 52 145,31 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення - 24.07.2023.

Суддя О.М. Луценко