Справа №949/1290/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судового засідання Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Дубровицька міська рада Рівненської області про встановлення факту, що має юридичне значення (самостійного виховання дитини батьком),

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (самостійного виховання дитини батьком).

На обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 20 березня 1999 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народилася дитина: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 травня 2023 року, шлюб між ним та ОСОБА_2 , було розірвано, а також залишено малолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом із батьком ОСОБА_1 . Починаючи з травня місяця 2023 року, він та ОСОБА_2 , разом не проживають. На даний час, він разом із сином проживають за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 проживає окремо від них за адресою: АДРЕСА_1 . Вона не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини та проживає окремо від них. На даний час, він самостійно виховує та утримує свого сина, опікується його інтересами і потребами, тому з метою захисту інтересів сина та можливості в подальшому здійснювати його виховання та утримання, він був змушений звернутися до суду із вказаною заявою.

У судове засідання заявник не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує та просить суд її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, подала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень щодо задоволення заяви не має.

Представник заінтересованої особи - Дубровицької міської ради Лобзун О.П. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі представника, заяву ОСОБА_1 підтримує.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, суд прийшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 20 березня 1999 року між заявником ОСОБА_1 та заінтересованою особою ОСОБА_2 , був укладений шлюб.

Від даного шлюбу у них народилася дитина: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 травня 2023 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було розірвано, а також залишено малолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом із батьком ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно акту встановлення факту здійснення догляду №151 від 28 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснює постійний догляд за своїм малолітнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Актом обстеження умов проживання від 17.07.2023 року, здійсненого начальником служби у справах дітей Дубровицької міської ради Лобзун О.П. та спеціалістом служби у справах дітей Дубровицької міської ради Позняк О.В., підтверджено факт проживання малолітнього сина ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_1 , та факт самостійного виховання його батьком. Окрім того, у даному акті зазначено, що батько належним чином виконує батьківські обов"язки , забезпечує сина всім необхідним, займається його вихованням та матеріально утримує дитину, ним створено належні умови для виховання та розвитку сина. Порушень прав дитини не виявлено.

Із письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що дійсно ОСОБА_1 самостійно виховує свого малолітнього сина ОСОБА_3 , він повністю утримає сина, опікується його інтересами і потребами, займається його вихованням та розвитком. Колишня дружина ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , участі у вихованні та утриманні сина не бере та проживає окремо від них (а.с.11, 12).

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України, наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частинами 1 та 2 статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року визначено питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини та затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.

Згідно пункту 3 вищевказаного Порядку органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів: забезпечення найкращих інтересів дитини; недопущення дискримінації дітей; конфіденційності інформації про дитину.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) у справі "М. С. проти України" стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Отже, судом встановлено та не заперечувалось заінтересованами особами те, що малолітній ОСОБА_3 перебуває лише на вихованні та утриманні свого батька ОСОБА_1 , який створив всі умови для проживання дитини, здійснює догляд та піклується про його стан здоров`я, забезпечує харчування, одяг, освіту, лікування, та дозвілля.

З огляду на встановлене суд вбачає, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення і такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, дані вимоги слід задовольнити.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 293, 294, 315, 319, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт самостійного виховання батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не перебуває у шлюбі, дитини віком до 18 років - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з ним проживає, без матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор