Провадження № 2/522/954/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Смирнової Л.П.,

представника відповідача адвоката Воронюка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна колишнього подружжя шляхом стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля та визнання боргу солідарним,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), яка подана адвокатом Смирновою Ларисою Петрівною (адреса: 65078, м.Одеса, вул. Космонавтів, 36, офіс 406) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), в якій просить:

1. Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , на автомобіль BMW-5301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , на який зареєстровано право власності на ОСОБА_2 , в період шлюбу, шляхом стягнення компенсації з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості 1/2 частки автомобіля в розмирі 133840 (сто тридцять три тисячі вісімсот сорок) грн., що в перерахунку на долари США по курсу НБУ становить 3660 доларів США.

2. Визнати борг отриманий за договором позики від 13.09.2021 року, солідарним та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частку боргу у розмірі 54852,90 грн., що в перерахунку на долари США по курсу НБУ становить 1500 доларів США.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір та витрати на правничу (правову) допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 23 вересня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі - 01 червня 2017 року, подружжям за спільні кошти було придбано автомобіль BMW-5301, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , який було зареєстровано на відповідача. Після розірвання шлюбу відповідач забрав автомобіль, виставив його на продаж і заявив, що не бажає ділитись з позивачкою коштами від продажу автомобіля. Згідно висновку судового експерта автотоварознавчої експертизи №7425 від 09.10.2022, середня ринкова вартість автомобіля BMW-5301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , станом на 09.10.2022 становить 267680,00 грн., що в перерахунку на долари США по курсу НБУ становить 7320,00 доларів США. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Окрім того, відповідач ОСОБА_2 , працює моряком за межами країни, з серпня 2020 року по жовтень 2021 року перебував у тривалій відпустці, весь цей час доходу не отримував. Її доходу для необхідних потреб проживання не вистачало, тому вона змушена була узяти в борг у своєї сестри ОСОБА_3 за договором позики і розписки від 13.09.2021 року, гроші в сумі 3000,00 доларів США, які були витрачені в інтересах сім`ї, для харчування, оплати комунальних послуг та інше. Борг на даний час не погашений. Факт отримання грошей в борг підтверджується копією договору позики і розпискою. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. З урахуванням того, що відповідач не бажає добровільно поділити набуте майно та отримані боргові зобов`язання за період шлюбу, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом та просити суд поділити автомобіль шляхом припинення її права на автомобіль та стягнення компенсації і визнання боргу солідарним та стягнення 1/2 частки боргу з відповідача на користь позивачки.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05 квітня 2023 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

16.05.2023 на адресу суду від представника відповідача адвоката Воронюка М.О. надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що позивачка на час придбання транспортного засобу не працювала, а тому доходу не отримувала. Поряд із цим, відповідач є моряком, та у період 2016-2017 року неодноразово ходив у рейси, за що отримував заробітну плату. Автомобіль BMW-5301, реєстраційний номер НОМЕР_3 придбано відповідачем за його власні кошти. Позивачкою не доведено жодними доказами того факту, що транспортний засіб було придбано за спільні кошти подружжя; що вона приймала будь-яку участь в придбанні автомобіля; даний транспортний засіб підпадає під критерій спільної власності подружжя. Сам по собі факт придбання автомобіля за час шлюбу не може беззаперечно свідчити про те, що він є об`єктом спільної власності подружжя. В частині вимог щодо визнання боргу за договором позики від 13.09.2021 року, солідарним та стягнення з відповідача 1/2 частку боргу не погоджується, вважає їх надуманими. ОСОБА_2 є моряком, за час 2020 року та 2021 року ходив у рейси, та мав відповідну заробітну плату. Крім того, він ходив у рейси на протязі близько 5 років раніше, що дало підстави для накопичення грошових коштів, для витрачання їх на потреби сім`ї у час перебування вдома. Про будь-які кошти, які позивачка отримувала в борг у своєї сестри, відповідач ніколи не знав, та вказані кошти, навіть у разі їх дійсного отримання, не йшли на потреби сім`ї, адже відповідач придбавав продукти, речі та сплачував комунальні послуги з тих коштів, які отримав за наслідком своєї праці. Посилання на отримання позики від сестри взагалі не можуть заслуговувати на увагу, у зв`язку із відсутністю допустимих доказів на існування договірних відносин, а також відсутністю отримання та витрачання коштів в інтересах сім`ї. Вважають позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Смирнова Л.П. позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача адвокат Воронюк М.О. у судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 23 вересня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 22.11.2022 року у цивільній справі № 522/13133/22.

Під час перебування у шлюбі, а саме 01 червня 2017 року сторонами було придбано автомобіль BMW-5301, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , який було зареєстровано на відповідача ОСОБА_2 (а.с. 9)

Статтею 60 СК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Пунктом 30 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року передбачена рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Згідно з п. 19 та п. 22 Постанови, вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Отже, автомобіль BMW-5301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 є спільною сумісною власністю подружжя сторін у справі.

Посилання представника відповідача на те, що на час придбання транспортного засобу позивачка не працювала та автомобіль придбано відповідачем за його власні кошти, у зв`язку з чим автомобіль не є спільним майном подружжя, суд вважає безпідставними оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами та є такими, що не ґрунтуються на законі.

Звертаючись з позовом до суду позивачка просила припинити її право спільної сумісної власності на автомобіль BMW-5301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її користь компенсації вартості 1/2 частки автомобіля в розмірі 133840 (сто тридцять три тисячі вісімсот сорок) грн., що в перерахунку на долари США по курсу НБУ становить 3660 доларів США.

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч.4 ст.71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч.2 ст.364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки в неподільній речі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року (№209/3085/20) вказала, що приписи частин 4, 5 ст.71 СК України і ст.365 ЦК України з урахуванням принципу розумності треба розуміти так:

а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації);

б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (вказаний висновок сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.

Згідно висновку судового експерта автотоварознавчої експертизи №7425 від 09.10.2022, середня ринкова вартість автомобіля BMW-5301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , станом на 09.10.2022 становить 267680,00 грн., що в перерахунку на долари США по курсу НБУ становить 7320,00 доларів США. (а.с. 10 13)

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слід припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля BMW-5301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля BMW-5301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 у розмірі 133840 (сто тридцять три тисячі вісімсот сорок) гривень.

В частині вимог щодо визнання боргу отриманого за договором позики від 13.09.2021, солідарним та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частку боргу у розмірі 54852,90 грн., що в перерахунку на долари США по курсу НБУ становить 1500 доларів США суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині четвертій статті 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Відповідно до п. 1.1. договору позики від 13 вересня 2021 року ОСОБА_3 (Позикодавець) передає у власність ОСОБА_1 (Позичальника) грошові кошти у розмірі 3000 тисячі доларів США. Позичальник зобов`язується повернути позичені гроші у термін до 13 березня 2023 року (п. 1.2 Договору) (а.с. 20).

Згідно розписки від 13 вересня 2021 року ОСОБА_1 отримала у ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 3000 тисячі доларів США (а.с. 21).

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що належних і допустимих доказів про укладення договору позики від 13 вересня 2021 року в інтересах сім`ї та використання отриманих у борг грошових коштів за цим договором для задоволення потреб сім`ї, а також, що ОСОБА_2 давав згоду, на укладення такого договору, матеріали справи не містять.

Перебування сторін, на час укладення договору позики у зареєстрованому шлюбі не є безумовною підставою для покладення на іншого з подружжя, який не був позичальником за договором позики, обов`язків визначених договором позики щодо повернення суми боргу, оскільки за таких умов підлягає доведеність укладення договору в інтересах сім`ї та використання отриманих у борг грошей в інтересах сім`ї.

Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 15 грудня 2021 року у справі № 205/4616/15-ц.

За вказаних обставин, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1338,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна колишнього подружжя шляхом стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля та визнання боргу солідарним задовольнити частково.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля BMW-5301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля BMW-5301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 у розмірі 133840 (сто тридцять три тисячі вісімсот сорок) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1338,40 (одна тисяча триста тридцять вісім грн. 40 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 20 липня 2023 року.

Суддя Ю.І. Ковтун