КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Зінкевича Дмитра Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року у складі судді Журибеда О.М.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 у якому просила стягнути з останнього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 16 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 16.10.2010 між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають двох дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначено, що як відомо позивачці ОСОБА_1 працює неофіційно та отримує постійний щомісячний дохід у розмірі близько 100 000 - 120 000 грн на місяць. Витрати позивача на спільних неповнолітніх дітей складають близько 32 000 грн. Отже, виходячи з засад рівності батьків щодо неповнолітніх дітей, мати та батько дітей мають рівна права щодо утримання, виховання, навчання та їх розвитку.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 12 000 грн, щомісячно, починаючи з 01 червня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в сумах платежів за один місяць допустити до негайного виконання. В решті позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Зінкевич Д.В. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити по справі нове рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн щомісячно, починаючи з 01.06.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

В апеляційній скарзі, зазначено, судом не враховано довідку від 22.11.2022 №БМУ00000010, з якої убачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Блок Майстер Україна» на посаді директора департаменту, дохід якого з 01.11.2021 по 31.10.2022 складає у загальній сумі 161 684 грн 76 коп. Тобто взагалі не зрозуміло, яким саме чином суд першої інстанції встановив, що відповідач може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 12000 грн.

Вказано, що судом прийнято рішення на припущеннях, взявши до уваги пояснення позивачки, щодо оренди нею нерухомого майна в сумі 12 000 грн.

Зазначає, що позивачкою не доведено наявність у відповідача доходу для оплати щомісяця 12 000 грн аліментів, а тому з урахуванням вказаних обставин просить стягнути на утримання дітей 7 000 грн щомісяця.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила обґрунтоване рішення районного суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 16.10.2010 у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1190, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, після реєстрації якого ОСОБА_6 взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_7 (а.с. 14 т. 1).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15,16 т. 1).

Також у справі наявний договору найму (оренди) нерухомого майна від 25.04.2021 ОСОБА_8 уклала договір з ОСОБА_2 , відповідно до якого остання наймає квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оренда плата якої становить 12000 грн (а.с. 29-31 т.1).

Долучено до справи позивачкою й копії квитанцій за житлово-комунальні послуги, товарні чеки на придбання продуктів, одягу, рахунки по оплаті харчування дітей, рахунки по оплаті фонду школи (а.с. 34-61 т.1).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання подактів від 12.11.2021 № 49832/5/26-15-12-06-23, ОСОБА_1 за період за кварталу 2019 по 2 квартал 2021 року отримував доходи з таких джерел: ТОВ "Інновбудтренд", ТОВ "Прайм Івест Бізнес", ТОВ "Рен" АТ "Універсал Банк" з 2019 року по 2021 рік загальною сумою, що становить 231 529 грн 62 коп. (а.с. 146-147 т. 1).

Як встановлено в судовому засідання, ОСОБА_2 з 28.09.2022 року займає посаду керівника ТОВ "Блок Майстер Україна", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.02.2023 за кодом 67 (а.с. 217-223 т. 1).

Згідно довідки від 22.11.2022 року № БМУ00000010 виданої ОСОБА_1 , вбачається, що останній працює в ТОВ "Блок Майстер Україна" на посаді директора департаменту, дохід якого з 01.11.2021 по 31.10.2022 складає у загальній сумі 161 684 грн 76 коп. (а.с. 246 т.1).

Як встановлено судом, діти проживають разом з позивачкою, що не заперечується сторонами.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, відповідач спроможний сплачувати аліменти, є працездатним, працює, докази щодо наявності інших утриманців відсутні. Проте відсутні також докази того, що у відповідач може сплатити заявлену позивачкою суму в розмірі 16 000 грн, а тому стягуючи з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 12 000 грн, суд вважав, що такий розмір є обґрунтованим, необхідним достатнім для нормального розвитку дітей.

Між тим, з такими висновками колегія суддів в повній мірі погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до приписів статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 192 СК України визначено, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Частиною 5 статті 183 СК України регламентовано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до приписів статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 71 цього Закону та ст. ст. 194 - 197, 274 СК України.

Вбачається, що позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 16 000 грн щомісяця в твердій грошовій сумі, які вона вважає необхідними для забезпечення потреб спільних дітей, до досягнення повноліття від дня пред`явлення позову.

У запереченнях на позовну заяву відповідач послався на те, що твердження позивачки про його дохід в розмірі 100 000 грн - 120 000 грн не підтверджені жодними доказами, та є припущенням.

До вказаного заперечення ОСОБА_1 долучив видану йому довідку від 22.11.2022 № БМУ00000010 з якої убачається, що останній працює в ТОВ "Блок Майстер Україна" на посаді директора департаменту, дохід якого з 01.11.2021 по 31.10.2022 складає у загальній сумі 161 684 грн 76 коп. (а.с. 246 т.1).

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставин і доказів на спростування зазначеної у довідці інформації позивачкою до суду не надано і судом таких не встановлено.

Посилання ОСОБА_2 про те, що фактично доходи відповідача становлять значно більшу суму, ніж зазначено у довідці про доходи, носять голослівний характер та нічим не підтверджені.

Відповідно до матеріалів, визнаючи відповідача таким, що спроможний сплачувати аліменти в сумі 12 000 грн, суд керувався долученою до справи інформацією про доходи, ОСОБА_1 за 2021 рік. Проте залишив поза увагою відсутність у справі доказів наявності у відповідача додаткових доходів, окрім заробітної плати, протягом 2022, 2023 років, оскільки у відповідності до положень ст. 82 СК України матеріальний стан платника аліментів є визначальним на час прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір щомісячних аліментів є надмірним та не відповідає матеріальній можливості відповідача надавати матеріальну допомогу у визначеному рішенням суду розмірі.

Таким чином, наявні у справі докази та майновий стан ОСОБА_1 в розумінні положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, з урахуванням доводів апеляційної скарги, вважає, що сума в розмірі 12 000 грн є надмірною, не відповідає доходу відповідача та підлягає зменшенню до 7 000 грн, яка буде достатньою.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду, ухвалено без додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підлягає зміні шляхом зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2 на утримання дітей до 7 000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Зінкевича Дмитра Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року в частині вимог про стягнення аліментів змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, зменшивши їх розмір з 12 000 грн до 7 000 грн.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: