25.07.2023 Єдиний унікальний номер 205/6653/23
Провадження № 4-с/205/31/23
У Х В А Л А

20 липня 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Мальцевої І.О.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Косовська Антоніна Олександрівна, про визнання неправомірної та противоправною бездіяльність Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з коштів, заінтересована особа: Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа»,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Косовська А. О., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із скаргою про визнання неправомірної та противоправною бездіяльність Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з коштів, заінтересована особа: Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа». В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_1 зареєстрований і проживав до 24.02.2022 року у м. Маріуполь Донецької області.

09.04.2022 року у зв`язку з початком збройної агресії російської федерації проти України, він вимушений був їхати до м.Львів разом зі своєю сім`єю де і проживає по сьогоднішній день. Зазначені обставини підтверджуються Довідкою від 29.04.2022 року № 1308- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Єдиним джерелом його доходу є соціальна виплата від держави та грошова допомога від ООН, яку він отримує на власний картковий рахунок у АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується відповідною довідкою АТ КБ «ПриватБанк».

Ввечері 20 травня 2023 року Заявнику через систему «Приват24» стало відомо, що на його кошти на рахунках накладено арешт. Працівники АТ КБ «ПриватБанк» повідомили йому, що арешт накладено державною виконавчою службою.

23.05.2023 року заявник звернувся до Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про надання копій постанов по виконавчим провадженням та докази направлення цих постанов.

25.05.2023 року державною виконавчою службою на електрону адресу Заявника направлено відповідь за підписом начальника Ященко О., в якій зазначено, що дійсно на виконанні державного виконавця Іванової М.І. перебували виконавчі провадження № НОМЕР_3, №63884898, які були об`єднані у зведене ВП № 63971589. Внаслідок збройної агресії РФ проти України матеріально технічна база державної виконавчої служби фактично знищена, а тому копії поштових відправлень та інших підтверджень про отримання Заявником постанов не є можливим.

Після цього ОСОБА_1 за допомогою автоматизованиї системи виконавчого провадження з`ясував, що 10.12.2020 року на підставі виконавчого листа №265/6641/13-ц, виданого 04.02.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполь «Про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ККП «Маріупольтепломережа» судовий збір у розмірі 229,40 гривень, по 114,70 гривень с кожного, було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3. Через 7 днів державний виконавець, всупереч вимогам Закону, безпідставно виносить постанову про арешт коштів Заявника.

Звертає увагу суду, що на жодній постанові державного виконавця, як і на інших документах виконавчого провадження не містяться ані підпису посадової особи, ані відповідної печатки.

31.05.2023 року ОСОБА_1 на підставі положень ч.3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» звернувся до державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту з грошових коштів, що містяться на відкритих рахунках, накладеного державним виконавцем в межах ВП №63885215. Проте листом державної виконавчої служби від 01.06.2023 року № 22.17-721 у знятті арешту йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав, що стало підставою для звернення до суду з даною скаргою.

В скарзі також зазначає, що 10.12.2020 року державним виконавцем Івановою М.І. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3. 17.12.2020 року державний виконавець, з порушенням строку, передбаченого ч.4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виносить постанову про арешт коштів боржника, яку також не направляє ОСОБА_1

03.12.202 року державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу про що виносить відповідну постанову, яку також не надсилає ОСОБА_1 .

Таким чином ОСОБА_1 як сторона виконавчого провадження взагалі не повідомлявся про початок примусового виконання рішення, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження йому не надсилалась, як і всі інші документи за даним виконавчим провадженням, тому державний виконавець позбавлений права застосовувати засоби і способи примусу. Внаслідок формального підходу державного виконавця до своїх дій ОСОБА_1 позбавлений права власності на своє майно - кошти, оскільки не може вільно ними володіти, користуватися та розпоряджатися. Отже, державною виконавчою службою грубо порушене конституційне право ОСОБА_1 і він не має можливості вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном - коштами, так як виконавче провадження завершене, а його майно залишається під арештом.

Щодо поновлення строку на подання скарги зазначає, що ОСОБА_1 дізнався про факт накладення арешту на його кошти 20.05.2023 року. У червня 2023 року останній звернувся до Львівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, де після розгляду його звернення та долучених ним документів 15.06.2023 року прийнято наказ № 517 про призначення адвоката. 23.06.2023 року Центром видано Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 502, яким адвоката Косовську А.О. призначено для надання правничої допомоги. За таких обставин вважає, що строк на подання скарги пропущений заявником з поважних причин та підлягає поновленню.

Просила суд визнати неправомірною та противоправною бездіяльність Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з коштів, які належать на праві власності ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавці від 17.12.2020 року за виконавчим провадженням № НОМЕР_3, зняти арешт з коштів, які належать на праві власності ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавці від 17.12.2020 року за виконавчим провадженням № НОМЕР_3, заінтересовані особи: Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа».

Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі в.о. начальника Шалабаєвої Л. надав суду заперечення на скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні скарги. В обґрунтування заперечень посилається на те, що на виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження АСВП №63971589 про стягнення з ОСОБА_1 , до складу якого входять наступні виконавчі провадження: - АСВП №63884898 з примусового виконання виконавчого листа № 265/6641/13-ц, виданого 04.02.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ККП «Маріупольтепломережа» 3% річних за час прострочення оплати наданих послуг у сумі 512,43 гривень, інфляційні витрати в сумі 374,22 гривень, а всього 886,65 гривень; АСВП № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 265/6641/13-ц, виданого 04.02.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя; АСВП №63885081 з примусового виконання виконавчого листа № 265/6641/13-ц, виданого 04.02.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ККП «Маріупольтепломережа» заборгованості у розмірі 7976,10 гривень.

10.12.2020 року було здійснено реєстрацію заяв ККП «Маріупольтепломережа» про направлення до відділу на виконання виконавчих листів № 265/6641/13-ц у відношенні ОСОБА_1 для примусового виконання. За результатами реєстрації та автоматичного розподілу виконавчих документів АСВП виконавчі провадження були передані державному виконавцю Івановій М.І., яка 10.12.2020, керуючись ст.ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження», винесла постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких надіслані сторонам для виконання, що підтверджується журналом реєстрації вихідної кореспонденції (скріншоти реєстру вихідної кореспонденції, які містять позначку про надсилання документів рекомендованим поштовим відправленням, додаються). У журналі реєстрації вихідної кореспонденції наявні записи № 89574,89603,89611 від 10.12.2020 року про направлення постанов про відкриття виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження, зокрема, боржнику ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 .

З метою примусового виконання виконавчого документу державним виконавцем направлені запити до обліково- реєстраці йних органів для виявлення джерел доходів та майна божника. У відповіді державної фіскальної служби на запит про наявні рахунки у боржників-юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців зазначено, що «боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією та номером паспорта (за наявності) на обліку в органах ДФС не перебуває», а на запит про джерела отримання доходів боржника - фізичної особи повідомлено, що «інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня». Від ПФУ на запити виконавця про осіб боржників, які отримують пенсії та про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи було отримано відповіді, що «інформацію не знайдено».

17.12.2020 року, керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено її на виконання до ПАТ «Банк Восток», ПАТ АКБ «Індустріалбанк», АТ «Оксібанк», АТ «ТАСкомбанк», АТ «Універсал банк», АТ КБ «ПриватБанк», АТ «ПроКредит Банк» з накладанням електронного цифрового підпису.

Щодо відсутності на постанові «підпису посадової особи» та «відповідної печатки» зазначає, що посадові особи відділу накладають власноруч особистий підпис, а також проставляють відтиск печатки відділу на паперовому примірнику постанови, який долучається до паперових матеріалів виконавчого провадження (паперові матеріали виконавчих проваджень, у тому числі завершених та переданих до архіву станом на 24.02.2023 року, перебували у приміщенні відділу у м. Маріуполі, яке знищено внаслідок збройної агресії РФ проти України). Надсилання постанови про арешт коштів боржника до банківських установ, з якими наявний електронний документообмін у автоматизованій системі виконавчого провадження, відбувається автоматично після накладення посадовою особою відділу кваліфікованого електронного підпису.

Згідно відповіді від ПАТ «Банк Восток», ПАТ АКБ «Індустріалбанк», АТ «Оксібанк», АТ «ТАСкомбанк», АТ «Універсал банк», АТ «ПроКредит Банк» відсутні відкриті поточні рахунки клієнта для накладення арешту.

Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» постанова про арешт коштів боржника прийнята до виконання та накладено арешт на рахунки 17.12.2020 року.

21.12.2020, керуючись ст. Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову «Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження».

22.12.2020 у ВП НОМЕР_3 та 03.12.2021 у ВП 63884898 відповідно до ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», а саме автомобіля ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно відповіді МВС зареєстрований на ім`я Боржника.

19.12.2021, керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову «Про арешт майна боржника».

03.12.3031, керуючись п.5 ч.1 ст. 37 даного Закону у перелічених виконавчих провадженнях були винесені постанови «Про повернення виконавчих документів стягувачу».

Звертає увагу суду, що повернення виконавчого документа стягувачу із зазначених підстав не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом встановлених Законом строків. При цьому згідно норм п.10-2 зазначеного Закону визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Також зазначає, що арешт на грошові кошти Боржника в АТ КБ «Приватбанк» накладений 17.12.2020, тобто грошові кошти боржника заарештовані банком з грудня 2020 року, ствердження Боржника про факт його необізнаності щодо наявності арешту його коштів є недостовірним, оскільки з 17.12.2020 і до початку воєнного стану, а це понад рік, грошові кошти боржника, що містились на всіх рахунках в АТ КБ «Приватбанк» перебували під арештом, внаслідок платіжні картки боржника у зазначеній банківській установі були «заблоковані».

Від початку військової агресії РФ проти України у Законі «Про виконавче провадження» були внесені певні зміни, які набрали чинності 26.03.2022, а саме тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень, що надало змогу боржникам без обмежень користуватися своїми заарештованими рахунками.

06.05.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11.04.2023 року, яким змінено норми Закону «Про виконавче провадження» щодо користування боржниками коштами, на які накладено арешт, відповідно до якого повністю нівелювалися попередні норми Закону щодо права боржників користуватися заарештованими коштами без обмежень, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100000 гривень. Таким чином АТ КБ «Приватбанк» було відновлено виконання постанов від 17.12.2020 року про арешт коштів боржника, які видані у вищевказаних виконавчих провадженнях.

Вважає помилковим посилання скаржника на п.10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавець має право накласти арешт на грошові кошти на рахунках особи, яка має заборгованість перед боржником, і тоді у випадку подальшого не звернення стягувача до суду за певним судовим рішенням, саме такого характеру арешт має бути знятий.

Оскільки на 06.07.2023 року повідомлення від сторін виконавчого провадження щодо повного виконання виконавчих документів до відділу не надходили, тому відсутні будь-які визначені Законом України «Про виконавче провадження» (ч.4 ст. 59 Закону) підстави для зняття арешту з коштів боржника.

Ураховуючи викладене, вважає, що дії державного виконавця Відділу є такими, що вчинені на підставі діючого законодавства України та з його повним дотриманням.

Ухвалою суду від 03 липня 2023 року відкрито провадження у справі за даною скаргою.

Представник ОСОБА_1 адвокат Косовська А.О. надала суду заяву розглянути скаргу без її участі та участі ОСОБА_1 , скаргу підтримала в повному обсязі, просила задовольнити вимоги скарги.

Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та заінтересована особа - Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду до суду не з`явилися, їх неявка, відповідно до ст. 450 ЦПК України, не перешкоджають розгляду скарги, тому суд розглянув скаргу без їх участі.

Вивчивши матеріали цивільної справи за скаргою суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало зведене виконавче провадження АСВП №63971589 про стягнення з ОСОБА_1 , до складу якого входять наступні виконавчі провадження:

- АСВП №63884898 з примусового виконання виконавчого листа № 265/6641/13-ц, виданого 04.02.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ККП «Маріупольтепломережа» 3% річних за час прострочення оплати наданих послуг у сумі 512,43 гривень, інфляційні витрати в сумі 374,22 гривень, а всього 886,65 гривень;

АСВП № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 265/6641/13-ц, виданого 04.02.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя;

АСВП №63885081 з примусового виконання виконавчого листа № 265/6641/13-ц, виданого 04.02.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ККП «Маріупольтепломережа» заборгованість у розмірі 7976,10 гривень.

10.12.2020 року було здійснено реєстрацію заяв ККП «Маріупольтепломережа» про направлення до відділу на виконання виконавчих листів № 265/6641/13-ц у відношенні ОСОБА_1 для примусового виконання. За результатами реєстрації та автоматичного розподілу виконавчих документів АСВП виконавчі провадження були передані державному виконавцю Івановій М.І., яка 10.12.2020, керуючись ст.ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких надіслані сторонам для виконання, що підтверджується журналом реєстрації вихідної кореспонденції.

У журналі реєстрації вихідної кореспонденції, який додано ВДВС до заперечень на скаргу, наявні записи № 89574,89603,89611 від 10.12.2020 року про направлення постанов про відкриття виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 .

З метою примусового виконання виконавчого документу державним виконавцем направлені запити до обліково - реєстраційних органів для виявлення джерел доходів та майна божника. У відповіді державної фіскальної служби на запит про наявні рахунки у боржників-юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців зазначено, що «боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією та номером паспорта (за наявності) на обліку в органах ДФС не перебуває», а на запит про джерела отримання доходів боржника - фізичної особи повідомлено, що « інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня».

Від ПФУ на запити виконавця про осіб боржників, які отримують пенсії та про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи було отримано відповіді, що «інформацію не знайдено».

17.12.2020 року, керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено її на виконання до ПАТ «Банк Восток», ПАТ АКБ «Індустріалбанк», АТ «Оксібанк», АТ «ТАСкомбанк», АТ «Універсал банк», АТ КБ «Приват Банк», АТ «ПроКредит Банк» з накладанням електроного цифрового підпису.

Згідно відповіді від ПАТ «Банк Восток», ПАТ АКБ «Індустріалбанк», АТ «Оксібанк», АТ «ТАСкомбанк», АТ «Універсал банк», АТ «ПроКредит Банк» відсутні відкриті поточні рахунки клієнта для накладення арешту.

Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» постанова про арешт коштів боржника прийнята до виконання та накладено арешт на рахунки 17.12.2020 року.

21.12.2020, керуючись ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову «Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження».

22.12.2020 у ВП НОМЕР_3 та 03.12.2021 у ВП 63884898 відповідно до ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», а саме автомобіля ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно відповіді МВС зареєстрований на ім`я Боржника.

19.12.2021, керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову «Про арешт майна боржника».

03.12.3021, відповідно до п.5 ч.1 ст. 37 даного Закону, винесені постанови «Про повернення виконавчих документів стягувачу», в яких зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 03.12,2024 року.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, діє або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) визначено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 11 Закону № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (пункт 1 частини першої статті 10 Закону).

Накладення арешту на рахунки, відкриті для отримання (а не виплати) заробітної плати, Законом не заборонено.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (частина друга статті 56 Закону).

Відповідно до частини першої статті 68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 7.14-7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) зазначено, що «виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»)».

Суд зауважує, що ані ОСОБА_1 , ані його представник адвокат Косовська А.О. не надали суду доказів на підтвердження того, що рахунок боржника, на який накладений арешт, має спеціальний режим використання, на кошти на якому заборонено накладення арешту, що є підставою для зняття арешту виконавцем, внаслідок чого суд при вирішенні скарги по суті відхиляє твердження останніх, про те, що накладенням арешту на рахунок боржника, на який перераховувалися соціальні виплати, він позбавлений єдиного джерела його доходу.

Додана ОСОБА_1 до скарги довідка від АТ «ПриватБанк» не містить інформацію, щодо перерахування на рахунок ОСОБА_1 заробітної плати, соціальних виплат або інших виплат, на які Законом заборонено накладати арешт, тому суд не приймає до уваги дану довідку при вирішенні скарги по суті.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

За змістом положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.

Ураховуючи положення пункту 2 частини першої та частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання .

У постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18 та від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 зазначеного Закону арешт із майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають.

Оскільки станом на 06.07.2023 року повідомлення від боржника ОСОБА_1 та ККП ММР «Маріупольтепломережа» - сторін виконавчого провадження щодо повного виконання виконавчих документів до Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі не надходили, тому відсутні будь-які визначені Законом України «Про виконавче провадження» підстави для зняття арешту з коштів боржника через повернення виконавчого документа, строк повторного пред`явлення до виконання якого не сплинув, в даному випадку даний строк до 03.12.2024, що зазначено в постанові про повернення виконавчого документа, внаслідок чого суд відмовляє у задоволення скарги по суті.

При цьому суд відхиляє позицію скаржника та його представника, щодо його неповідомлення про відкриття виконавчих проваджень, оскільки у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, який додано до заперечень на скаргу, наявні записи № 89574,89603,89611 від 10.12.2020 року про направлення постанов про відкриття виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , ще не було спростовано ані скаржником, ані його представником. Крім того в скарзі зазначено, що Заявник за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження з`ясував, що 10.12.2020 року відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 265/6641/13-ц, що дає суду підстави вважати, що ОСОБА_1 мав можливість за допомогою цієї автоматизованої системи виконавчого провадження з`ясувати про наявність відкритих виконавчих проваджень, де він є боржником.

Суд зауважує, що арешт на грошові кошти боржника в АТ КБ «Приватбанк» накладений 17.12.2020, тобто грошові кошти боржника заарештовані банком з грудня 2020 року. Ствердження боржника про факт його необізнаності щодо наявності арешту його коштів є недостовірним, оскільки з 17.12.2020 і до початку воєнного стану, а це понад рік, грошові кошти боржника, що містились на всіх рахунках в АТ КБ «Приватбанк», перебували під арештом, внаслідок чого платіжні картки боржника у зазначеній банківській установі були «заблоковані».

Від початку військової агресії РФ проти України у Законі «Про виконавче провадження» були внесені певні зміни, які набрали чинності 26.03.2022, а саме тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 000 гривень, що надало змогу боржникам без обмежень користуватися своїми заарештованими рахунками.

06.05.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11.04.2023 року, яким змінено норми Закону «Про виконавче провадження» щодо користування боржниками коштами, на які накладено арешт, відповідно до якого повністю нівелювалися попередні норми Закону щодо права боржників користуватися заарештованими коштами без обмежень, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100000 гривень. Таким чином АТ КБ «Приватбанк» було відновлено виконання постанов від 17.12.2020 року про арешт коштів боржника, які видані у вищевказаних виконавчих провадженнях.

29.06.2023 року, саме після відновлення виконання постанов про арешт коштів, ОСОБА_1 , звернувся до суду з даною скаргою, що свідчить про те, що він був обізнаний про накладення арешту на рахунки в АТ «ПриватБанк» з 17.12.2020 року. При цьому суд зауважує, що в наданій скаржником довідці АТ «ПриватБанк» зазначено рух коштів на його рахунку, саме з 20.06.2023 року, а не з 26.03.2022 року коли було надано можливість, відповідно до вищевказаного Закону, використання коштів з рахунків, на які накладено арешт, та в загалі в цій довідці не зазначено призначення платежу, який надійшов на рахунок зазначений в довідці. Також скаржником суду не надано відомостей з якого часу було відкрито рахунок, на який накладено арешт, та чи було накладено виконавцем арешт на такий рахунок раніше, що унеможливлює встановити, що останній не був обізнаний про накладення арешту на рахунок в АТ «ПриватБанк».

Також суд дійшов висновку, що не є підставою для задоволення твердження скаржника та його представника щодо відсутності на постанові про відкриття виконавчого провадження та інших документах виконавчого провадження «підпису посадової особи» та «відповідної печатки» оскільки посадові особи Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі накладають власноруч особистий підпис, а також проставляють відтиск печатки Відділу на паперовому примірнику постанови, який долучається до паперових матеріалів виконавчого провадження (паперові матеріали виконавчих проваджень, у тому числі завершених та переданих до архіву станом на 24.02.2023 року, перебували у приміщенні відділу у м. Маріуполі, яке знищено внаслідок збройної агресії РФ проти України). Надсилання постанови про арешт коштів боржника до банківських установ, з якими наявний електронний документообмін у автоматизованій системі виконавчого провадження, відбувається автоматично після накладення посадовою особою відділу кваліфікованого електронного підпису, внаслідок чого суд відхиляє дані ствердження при вирішення скарги по суті.

Відповідно до вимог п. 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

З урахуванням вищенаведеної норми права суд дійшов висновку, що посилання скаржника та його представника на дану норму Закону, як на підставу зняття арешту, є помилковим, оскільки виконавець має право накласти арешт на грошові кошти на рахунках особи, яка має заборгованість перед боржником, який є ОСОБА_1 , і тоді у випадку подальшого не звернення стягувача до суду за певним судовим рішенням про звернення стягнення на грошові кошти такої особи, якою не є ОСОБА_1 , такий арешт має бути знятий.

Керуючись ст.ст.447, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Косовська Антоніна Олександрівна, про визнання неправомірної та противоправною бездіяльність Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з коштів, які належать на праві власності ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця від 17.12.2020 року за виконавчим провадженням № НОМЕР_3, зняти арешт з коштів, які належать на праві власності ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця від 17.12.2020 року за виконавчим провадженням №63885215, заінтересована особа: Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відомості про учасників справи:

скаржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

представник скаржника адвокат Косовська Антоніна Олександрівна, діюча на підставі Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №502, виданого 23.06.2023 року Львівським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, адреса для кореспонденції: вул.Жуковського, буд.4, оф.23, м.Дніпро, 49005, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул.Генерала Адмазова, буд.18/7; адреса для листування 04214, м. Київ, а/с№94, e-mail: .

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», , місцезнаходження: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гризодубової, буд 1, e-mail: .

Повний текст ухвали виготовлено 25.07.2023 року.

Суддя О.О.Костромітіна