Справа № 361/9791/21
Провадження № 2/361/722/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Глембоцька О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), Державної інспекції архітектури та містобудування України (01133, м. Київ, бул. Л.Українки, буд. 26), третя особа: Броварська міська рада Броварського району Київської області (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 15) про скасування реєстрації декларації, скасування реєстрації права власності та зобов`язання перебудови і знесення самочинно збудованого майна, -

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2021 року до суду надійшов вищевказаний позов у якому позивач просила суд:

-скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації № КС 64, яку було зареєстровано 03.08.2020 року Департаментом ДАБІ у Київській області;

-скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212) із закриттям розділу Державногогеокадастру речових прав на нерухоме майно;

-зобов`язати ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за свій рахунок перебудувати гараж літера Г, що входить до складу об`єкта рухомого майна з реєстраційним №212 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з перенесенням його крайніх точок на відстань не менше одного метра від межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026;

-зобов`язати ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 )

за свій рахунок винести огорожу літера N, що входить до складу об`єкта

нерухомого майна з реєстраційним № 212 та знаходиться за адресою:

АДРЕСА_3 за межі земельної ділянки кадастровим номером :02:010:0026;

-зобов`язати ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 )

знести за свій рахунок баню літера Б, що входить до складу об`єкта нерухомого

війна з реєстраційним № 212 та знаходиться за адресою:

АДРЕСА_3 ;

-стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 )

на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати понесені у розмірі 43540,00 грн. (сорок три тисячі п`ятсот сорок гривень).

Свій позов обґрунтовувала тим, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026, площею 0,06 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , а також домоволодіння, яке знаходиться на вказаній земельній ділянці (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав № 268653115 від 02.08.2021року.

Власником суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :02:011:0147 - ОСОБА_4 (відповідачем) вжито заходів, що призвели до виникнення спору з позивачем щодо правил добросусідства у розумінні ст.103 Земельного кодексу України. Право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку, а також на домоволодіння, розташоване на ній, підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав № 273638596 від 07.09.2021 року.

Відповідачем на власній ділянці (з кадастровим номером :02:011:0147) здійснено будівництво ряду будівель та споруд. Межі вказаної земельної ділянки встановлені на місцевості на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої ФОП ОСОБА_5 .

Відповідно до акту про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки (який є частиною технічної документації та зображений на арк. 18 такої документації), межі вказаної ділянки на місцевості були визначені 26.09.2019 року.

У зв`язку з необхідністю отримання відповідних дозвільних документів на будівлі та споруди, які знаходяться на такій ділянці, відповідач звернулась до Департаменту ДАБІ у Київській області.

Департаментом ДАБІ у Київській області проведеної відповідні перевірки з питань дотримання містобудівного законодавства під час забудови земельної ділянки з кадастровим номером :02:011:0147.

З листа Департаменту ДАБІ у Київській області № 1010-3195/02 від 20.09.2019 року вбачається, що деякі із будівель відповідача побудовані з порушенням вимог чинного законодавства.

Департаментом складено акт перевірки від 17.09.2019 року № Т-1709/1, протокол про адміністративне правопорушення № 3-Л-А-1709/1 від 17.09.2019 року, а також припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № С-1709/1 від 17.09.2019 року. Проте, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 03.08.2020 року № КС64, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Київській області, за амністією введено у експлуатацію зазначені будівлі ОСОБА_4

04.08.2020 року відповідачем зареєстровано за собою право приватної власності на домоволодіння (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212), до складу якого увійшли садовий будинок літера А-2; мансарда літера Амн; тамбур літера А; тераса літера А1; баня літера Б; альтанка літера В; гараж літера Г; огорожа літера N; колонка літера К. Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав № 273638596 від 07.09.2021 року. Як підставу для державної реєстрації права власності на домоволодіння вказано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 03.08.2020 року № КС 64, зареєстровану Департаментом ДАБІ у Київській області та технічний паспорт від 07.07.2020, виготовлений ТОВ ЗЕМЮРКОНСАЛТИНГ. Однак виявлено, що відповідачем припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № С-1709/1 від 17.09.2019 року не виконано, а під час подання до Департаменту ДАБІ у Київській області декларації про готовність об`єкта до експлуатації №КС64, вказано недостовірні дані. Реєстрація вказаної декларації Департаментом дала можливість здійснити державну реєстрацію права власності відповідача на вказані будівлі, які побудовані з грубим порушенням вимог нормативної документації у сфері містобудування та архітектури, а також з порушенням вимог земельного законодавства. Вказані порушення, зокрема, і призвели до виникнення спору щодо правил добросусідства між позивачем та відповідачем.

Зокрема встановлено, що відповідачем допущено грубі порушення законодавства під час будівництва:

-бані, літера Б, площею 19,6 кв.м., що входить до складу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 212, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

-гаража, літера Г, площею 13,6 кв.м., що входить до складу об`єкта-нерухомого майна з реєстраційним № 212, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

-огорожі (паркану), літера N, що входить до складу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 212, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та який фактично розділяє межі земельних ділянок позивача та відповідача.

Відповідно до висновку судового експерта проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 19.10.2021 року №2-19/10: б

-будівля бані літера Б площею забудови 19,6 м.кв., що входить до складу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 212 за адресою: АДРЕСА_3 не відповідає вимогам пункту 3.25* ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, чинним на час будівництва будівлі, та вимогам пункту 6.1.41 ДБН5.2.2- 12:2019 Планування та забудова територій, чинним на даний час, в частині дотримання відстані до межі сусідньої (суміжної) земельної ділянки. Також ця будівля розташована за межами земельної ділянки з кадастровим номером :02:011:0147;

-будівля гаража літера Г площею забудови 13,6 м.кв., що входить до складу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним №212 за адресою: АДРЕСА_3 не відповідає вимогам пункту 3.25* ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, чинним на час будівництва будівлі, та вимогам пункту 6.1.41 ДБН 5.2.2- 12:2019 Планування та забудова територій, чинним на даний час, в частині дотримання відстані до межі сусідньої (суміжної) земельної ділянки.

-паркан (літера N), який розділяє фактичні межі земельних ділянок з кадастровими номерами :02:010:0026 та :02:011:0147 частково, а саме довжиною 9,15 м. знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:010:0026 із максимальним заступом за межу земельної ділянки 0,18 м.;

- фактична земельна ділянка з кадастровим номером :02:011:0147 що належить відповідачеві) накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0026 (яка належить позивачу). Площа накладання складає 0,86 м.кв. (0,0001 га).

Таким чином, із вказаного висновку вбачається, що:

1. Будівля бані літера Б побудована так, що відстань між її стіною та межею земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026 (яка належить позивачу) складає 0,5-0,54 м., при мінімально дозволеній відстані у 1 м. Окрім того, ця будівля побудована повністю поза межами земельної ділянки з кадастровими номерами :02:011:0147 (яка належить відповідачу),тобто побудована на земельній ділянці, яка в силу вимог п. а) ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України перебуває у комунальній власності Броварської територіальної громади. Вказане додатково підтверджується технічною документацією, виготовленою на земельну ділянку відповідача (зокрема її аркуші 10 та 19) - арк. 14-15 висновку експерта.

2. Будівля гаража літера Г побудована так, що відстань між її стіною та межею земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026 (яка належить позивачу) складає 0,47-0,61 м., при мінімально дозволеній відстані у 1 м. арк. 14-15 висновку експерта.

3. Паркан (літера N), побудований відповідачем та який фактично окреслює на місцевості межі земельної ділянки з кадастровим номером:02:011:0147, знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:010:0026 (ділянка Позивача) із максимальним заступом за межу земельної ділянки позивача на 0,18 м. Вказане спричинило накладення фактичних меж земельної ділянки відповідача на ділянку позивача, площею 0,86 м.кв. (0,0001га) - арк. 15-16 висновку експерта.

Тож, відповідач побудувала будівлі бані та гаражу фактично на межі із земельною ділянкою позивача (що додатково підтверджується фото та графічними матеріалами, які містяться на арк. 12-13 висновку судового експерта). Також відповідачем здійснено самовільне захоплення та забудову земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності та здійснено самовільне захоплення частини ділянки позивача, загальною площею 0,86 м.кв. (0,0001 га).

Між іншим, будівництво будівлі бані та гаражу фактично на межі двох ділянок, спричиняє стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівельна територію ділянки позивача, що призводить до розмивання ґрунту на земельній ділянці позивача та підтоплення під час дощів тимчасових споруд, зведених позивачем на своїй ділянці.

Поряд з цим, вказані будівлі відповідача затіняють частину земельної ділянки позивача, що унеможливлює використання позивачем частини своєї ділянки за цільовим призначенням (стає неможливим вирощування овочів та ягід).

Також, як вже зазначалось, відповідачем здійснено самовільне захоплення частини земельної ділянки позивача внаслідок встановлення паркану.

Вказані обставини безперечно спричиняють порушення права позивача на володіння та користування своїм майном та спричиняють порушення нормального способу життя позивача, який вимушений здійснювати захист своїх порушених прав у суді.

Слід також вказати на те, що межі земельної ділянки відповідача були встановлені 26.09.2019 року, декларація про готовність об`єкта до експлуатації № КС 64 зареєстрована 03.08.2020 року, а право власності на все домоволодіння відповідачем зареєстровано 04.08.2020 року.

З викладеного вбачається, що на момент реєстрації декларація про готовність об`єкта до експлуатації № КС64 вказані порушення вже існували.

Тобто відповідач, подаючи на реєстрацію зазначену декларацію, вказав у ній недостовірну інформацію. Зокрема відповідач вказав, що будівля бані літера Б знаходиться у межах її земельної ділянки з кадастровим номером :02:011:0147, що не відповідало дійсності.

Поряд з цим, Департамент ДАБІ у Київській області не звернув увагу на те, що відповідачем не було виконано припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № С-1709/1 від 17.09.2019 року, винесеного Департаментом. Вказане призвело до введення в експлуатацію бані літера Б та гаража літера Г, які побудовані з порушенням будівельних норм в частині дотримання відстані між крайніми точками будівель та межею земельної ділянки. А будівля бані літера Б, до того ж, взагалі опинилась введеною в експлуатацію, будучи розміщеною на самовільно захопленій земельній ділянці комунальної форми власності. Додатково, факт самовільного захоплення земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності відповідачем знайшов своє підтвердження під час здійснення фахівцями Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Київській області контрольних заходів.

Зокрема, в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 18.11.2020 № 1316-ДК/1140/НТІ/09/01/-20 зазначено, що відомості державного земельного кадастру про межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:011:0147 не відповідають фактичним межам земельної ділянки та Генеральному плану СТ Переможець.

Вказане додатково описану в листі ГУ Держгеокадастру у Київській області від 31.12.2020 №29-10-0.43-16726/2-20.

Як зазначалось, будівлі відповідача введено в експлуатацію за амністією на виконання вимог Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності)належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 №158 (далі - Порядок).Слід зазначити, що Порядок не передбачав та не передбачає повноважень органу державного архітектурно-будівельного контролю (Департаменту ДАБІ у Київській області та в подальшому ДІАМ України) з перевірки на місцевості об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) на місцевості. Порядком визначено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю здійснюють лише документальну перевірку, покладаючись на відомості, що містяться у технічному паспорті на будівлі (вказане вбачається з положень пунктів 1-5 Порядку). Ці обставини і зумовили реєстрацію Департаментом ДАБІ у Київській області декларації про готовність об`єкта до експлуатації № КС 64 без проведення будь-яких перевірок. Водночас, відповідно до п. 10 Порядку, реєстрацію декларації може бути скасовано у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними в декларації), наведених у реєстрованій декларації, а також у разі відповідно до рішення суду щодо осування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

З викладеного вбачається, що підлягає скасуванню реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації № КС 64, так як на момент її реєстрації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом знесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин. Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам, підлягає обов`язковій державній реєстрації, що випливає зі ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень, записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону)проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 188 ЦК України передбачено, що якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 2 ст. 187 ЦК України, при переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Так, як вже зазначалось, на підставі спірної декларації введено в експлуатацію, а пізніше здійснено державну реєстрацію права власності на неподільну річ - садовий будинок з допоміжними будівлями та спорудами, що є його складовими частинами та не можуть бути від нього відокремлені. Тому відсутня як законна підстава, так і технічна можливість відокремити зі складу єдиного об`єкта будь-які його складові частини, тож підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на весь об`єкт.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі знищення об`єкта нерухомого майна. Як вже зазначалось, невід`ємна складова об`єкту нерухомого майна баня літера Б підлягає знесенню, тож ця норма закону може бути застосована.

Окрім того, ч. 7 ст. 14 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно в разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав. Тобто без зазначення у рішенні суду про скасування державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості, який підлягає знесенню, із закриттям розділу, не можна вважати, що відбувся реальний захист прав позивача. За таких обставин підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на домоволодіння відповідача (реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 212) із закриттям розділу Державного реєстру прав.

Слід зазначити, що після скасування реєстрації вказаної декларації про готовність об`єкта до експлуатації, відповідно до вимог ст. 376 ЦК України нерухоме майно вважається самочинним будівництвом.

Статтею 375 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Частиною 1 статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо не порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Як зазначено вище, будівля бані літера Б, гараж літера Г та огорожа літера N побудовані з істотними порушеннями будівельних норм і правил, а баня літера Б розміщена на земельній ділянці що не була відведена для цієї мети.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Як вже зазначалось, під час будівництва вказаних будівель та споруд відповідачем порушено вимоги пункту 3.25* ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, чинним на час будівництва та вимоги пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій, чинні на даний час.

Частиною 5 статті 319 ЦК України передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ч. 2-4 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник і користувач земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вже зазначалось, самочинне будівництво вказаних будівель та споруд відповідачем істотно порушує права позивача, оскільки призводить до затінення сонячного освітлення його земельної ділянки та призводить до нищення тимчасових споруд та спричиняє вимивання ґрунту. Такі дії відповідача завдають значних незручностей позивачу та порушують таке поняття, визначене Земельним кодексом України, як добросусідство.

Відповідач була притягнута до адміністративної відповідальності Департаментом ДАБІ у Київській області та щодо нього департаментом вжито усіх можливих заходів впливу (складено протокол про адміністративне правопорушення, акт, припис). Окрім того, позивачем перед Броварською міською радою та Броварською окружною (місцевою) прокуратурою ініціювались питання щодо вжиття цими установами заходів реагування у межах наданих повноважень. Проте, такими установами жодних належних заходів вжито не було, що підтверджується листом Виконавчого комітету Броварської міської ради від 28.07.2021 №2-15/3485 та листом Броварської місцевої прокуратури від10.01.2021 № 35.

З викладеного вбачається, що перебудова бані літера Б є неможливою, тільки цей об`єкт нерухомого майна повністю побудований поза межами земельної ділянки відповідача та розміщується на земельній ділянці комунальної власності. Таким чином, на підставі вимог ч. 4 ст. 376 ЦК України, будівля бані літера Б підлягає знесенню власником.

Водночас, будівля гаража літера Г може бути перебудована власником, який має можливість перенести крайні точки такої споруди на відстань не менше одного метра від межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026.Також підлягає винесенню відповідачем огорожа літера N за межі земельної ділянки позивача.

Позивач також у позовній заяві просила суд стягнути із відповідача на її користь витрати понесені на правову (професійну правничу) допомогу.

У позові зазначила, що 14.06.2021 року між позивачем та адвокатом Кульбачним Олексієм Сергійовичем укладено договір про надання правової допомоги № 17.

Зазначеним договором про надання правової допомоги, передбачено, що адвокат зобов`язується надавати правову (професійну правничу) допомогу клієнту, а саме проводити в інтересах та від імені клієнта всі необхідні пов`язані із скасуванням реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 03.08.2020 року № КС64, зареєстрованої в інтересах ОСОБА_4 ; скасуванням державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212) із закриттям розділу; зобов`язанням ОСОБА_4 перебудувати гараж літера Г, з перенесенням крайніх точок такої споруди на відстань не менше одного метра від межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026; зобов`язанням ОСОБА_4 винести огорожу літера N за межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026; зобов`язанням ОСОБА_4 знести за свій рахунок баню літера Б, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; вжиттям інших заходів, спрямованих на захист порушених прав та законних інтересів ОСОБА_3 .

Зазначеною угодою передбачено, що послуги адвоката є платними. Відповідно до детального опису робіт, позивачем сплачено адвокату гонорар у розмірі 16000,00 грн. та очікується понесення судових витрат в майбутньому у розмірі 8000,00 грн. (орієнтовна вартість участі у 4-х судових засіданнях).

У зв`язку з цим, суду в порядку передбаченому ст. 137 ЦПК України надається детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З викладеного вбачається, що позивач вже поніс судові витрати у розмірі 16000,00 грн. (витрати на правничу допомогу).

Також позивач планує понести у майбутньому судові витрати у розмірі 8000,00 грн. на правничудопомогу (орієнтовна вартість участі у 4-х судових засіданнях).

Водночас, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4540,00 грн. за 5 позовних вимог немайнового характеру (5 X 0,4 розміру прожиткового мінімумуна одну працездатну особу). Вказане підтверджується відповідним фіскальним чеком. Також, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних зрозглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Як вже зазначалось, позивачем залучено ТОВ Український центр судових експертиз з метою виготовлення висновку судового експерта.

Відповідно, ТОВ Український центр судових експертиз було надана позивачеві висновок судового експерта Свериди О.М. від 19.10.2021 № 2-19/10, за який позивачем сплачено 23000,00 грн. Вказане підтверджується фіскальним чеком та актом прийому-передачі висновку.

11 січня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 20 квітня 2022 року.

07 червня 2022 року до суду від Державної інспекції архітектури та містобудування України надійшов відзив на позов у якому представник просила відмовити у задоволені позову виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до частини 4 статті 5 Закону України Про центральні органи виконавчої влади міністерство, інший центральний орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу владу або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох центральних органів виконавчої влади.

У повній відповідності до наведеної норми права згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2020р. № 218 Про ліквідацію Державної архітектурно-будівельної інспекції та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі постанова КМУ № 218) постановлено ліквідувати Державну архітектурно-будівельну інспекцію.

Водночас, у постанові КМУ № 218 відсутні положення про те, що повноваження та функції Державної архітектурно-будівельної інспекції передаються до ДІАМ. Крім того, як свідчить зміст розділу Дані про юридичних осіб,правонаступником яких є зареєстрована юридична особа Витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (долучений до матеріалів справи), ДІАМ України не є правонаступником юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що ДІАМ створена шляхом утворення як нового органу влади та згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не є правонаступником юридичних осіб публічного або приватного права.

Відповідно до абзацу другого пункту 12 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011р. №1074 (далі Порядок № 1074) орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 р. № 1340 Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду, яка набрала чинності з 30.12.2020 р. (далі постанова КМУ № 1340), ліквідовано Державну інспекцію містобудування України і Державну сервісну службу містобудування України та утворено ДІАМ як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а також затверджено Положення про ДІАМ.

При прийнятті постанови КМУ № 1340, не приймалось рішення про передачу повноважень та функцій Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної сервісної служби містобудування України до іншого центрального органу виконавчої влади, оскільки, по-перше, остання їх не набула та, по-друге, абзац другий пункту 4 постанови КМУ № 218 втратив чинність 30.12.2020р.

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ № 1340 постановлено визначити Державну інспекцію архітектури та містобудування України суб`єктом управління індивідуально визначеного майна Державної інспекції містобудування та Державної сервісної служби містобудування, Державної архітектурно-будівельної інспекції, які ліквідовуються.

У зв`язку із цим звертаємо увагу суду на те, що відповідно пункту 1 частини другої статті 5 Закону України Про управління об`єктами державної власності здійснюючи управління об`єктами державної власності, Кабінет Міністрів України визначає органи виконавчої влади та державні колегіальні органи, які здійснюютьфункції з управління об`єктами державної власності.

Отже, наявність пункту 7 у постанові КМУ № 1340 не є доказом факту правонаступництва між Державною сервісною службою України та Державною інспекцією архітектури та містобудування України, оскільки є розпорядчим актом Кабінету Міністрів України щодо визначення суб`єкта права управління об`єктами державної власності, що залишаться після ліквідації центральних органів виконавчої влади.

У подальшому, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 15.09.2021р. № 960 Питання Державної інспекції архітектури та містобудування (далі постанова КМУ № 960) постановлено погодитися з пропозицією Міністерства розвитку громад та територій про можливість здійснення Державною інспекцією архітектури та містобудування повноважень і виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Зазначене рішення Кабінету Міністрів України є актом у розумінні пункту 13 Порядку № 1074, а відтак, з 15.09.2021 р. Державна інспекція архітектури та містобудування України набула спроможності здійснювати повноваження та функції, що закріплені у положенні про неї.

При цьому, у постанові КМУ № 960 відсутні посилання на те, повноваження та функції якого органу влади Державна інспекція архітектури та містобудування України може здійснювати.

Отже, вищенаведене дає підстави для висновку про те, що ДІАМ України є новоутвореним центральним органом виконавчої влади та не є правонаступником Державної архітектурно-будівельної інспекції.

Щодо підстав скасування рішення уповноваженого органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно положень статті 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час провадження ними містобудівної діяльності. Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду: 1) перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду;2) витребовують від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду, одержують інформацію з автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз даних, створених органами державної влади; 3) мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для здійснення нагляду; 4) вимагають від органів державного архітектурно-будівельного контролю проведення перевірок у разі наявності ознак порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил; 5) залучають у разі потреби до здійснення нагляду фахівців підприємств, установ, організацій, контрольних і фінансових органів; 6) використовують відомості електронної системи.

Відповідно до положень Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015р. № 698 (далі Постанова № 698), нагляд здійснюється головними інспекторами будівельного нагляду ДІАМ шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок. Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена квартальним планом роботи ДІАМ.

Планові перевірки проводяться на підставі наказу ДІАМ та направлення на проведення перевірки, створеного з використанням електронного кабінету. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена квартальним планом роботи ДІАМ, проводиться на підставі наказу ДІАМ та направлення на проведення перевірки з виїздом на об`єкт нагляду. Підставами для проведення позапланової перевірки є:1) подання об`єктом нагляду письмової заяви про проведення перевірки щодо нього;2) перевірка виконання об`єктом нагляду припису головного інспектора будівельного нагляду ДІАМ;3) обґрунтоване звернення фізичної чи юридичної особи про порушення їх прав, визначених законодавством, об`єктом нагляду під час виконання ним повноважень у сфері містобудівної діяльності;4) письмова вимога правоохоронних органів про проведення перевірки;5) виявлення за результатами камеральної чи документальної перевірки відомостей про порушення об`єктом нагляду вимог законодавства під час виконання ним повноважень у сфері містобудівної діяльності. Під час проведення позапланової перевірки підлягають з`ясуванню виключно питання, які стали підставою для проведення такої перевірки. Відповідно пунктів 23, 29 Постанови № 698, за результатами планової або позапланової перевірки головний інспектор будівельного нагляду ДІАМ, якийпроводив перевірку, складає акт перевірки. У разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду ДІАМ під час проведення перевірки порушення, відповідальність за яке встановлена законом, складається протокол про правопорушення за формою, встановленою Мінрегіоном. У разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду ДІАМ під час проведення перевірки порушення, яке може бути усунуто, видається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право: 1) видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 2) притягати посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону; 3) ініціювати притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до дисциплінарної відповідальності; 4) вносити подання про звільнення посадової особи об`єкта нагляду до органу, який здійснив його призначення; 5) вносити подання про позбавлення права виконувати певні види робіт посадової особи об`єкта нагляду до органу, яким таке право надавалося; 6) звертатися до суду з позовами про скасування рішень, прийнятих об`єктами нагляду, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на порталі електронної системи; 7) зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності (крім документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів), з одночасним поданням позову до суду про скасування такого рішення та подальшим оприлюдненням такої інформації на порталі електронної

системи.

Неподання органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду позову до суду про скасування рішення, прийнятого об`єктом нагляду, протягом двох місяців з дня видання припису про зупинення дії такого рішення або постановлення судом ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, про залишення позову без розгляду, має наслідком відновлення дії рішення, прийнятого об`єктом нагляду, та відновлення права на виконання підготовчих та/або будівельних робіт.

Відповідно частини 6 та 7 статті 7 ЗУ Про основні засади державного нагляду(контролю) у сфері господарської діяльності, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, на підставі якого, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разінеобхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю)протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. З огляду на вищезазначене, та виходячи с того, станом на сьогодні відсутні підстави для проведення заходів державного архітектурно-будівельного нагляду щодо реєстрації Департаментом ДАБІ у Київській області декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 03.08.2020 № КС64, встановити наявність або відсутність будь-яких порушень містобудівного законодавства при прийнятті цього рішення на даний час не представляється можливим.

З матеріалів справи вбачається, що власник земельної ділянки ОСОБА_4 подала до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за формою, наведеною в додатку 3 до Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 № 158 (далі Порядок № 158). Дія Порядку № 158 встановлює процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, а саме: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року; будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року.

Таким чином, вищевказаними нормами встановлено виключний перелік об`єктів, збудованих без дозвільного документу на виконання будівельних робіт, прийняття в експлуатацію, яких можливе відповідно до вищевказаної процедури. Технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться виконавцем (експертом (інженером) з технічної інвентаризації) під час їх технічної інвентаризації лише за результатами попереднього (візуального) етапу обстеження з проставленням у технічному паспорті відмітки про проведення технічного обстеження за формою, наведеною в додатку2 Порядку № 158 (в редакції чинній станом на дату реєстрації оскаржуваної декларації). Відмітка проставляється у технічному паспорті на схематичному плані земельної ділянки.

Представник відповідача у відзиві звернула увагу на те, що технічне обстеження - комплекс заходів, спрямованих на встановлення технічного стану будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта з метою визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації (п.2 Розділу І Порядку № 158). Таким чином законодавець зазначив вимогу до будівель та споруд тільки щодо надійності та безпечності для їх введення в експлуатацію відповідно до Порядку № 158.

Прийняття в експлуатацію об`єктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання відповідної заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об`єкти, за результатами технічного обстеження цих об`єктів шляхом реєстрації поданої ними декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Замовник (або уповноважена особа) подає з урахуванням вимог Закону України Про адміністративні послуги до органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта або через електронний кабінет замовника заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта, до якої додаються: 1) один примірник заповненої декларації; 2) звіт (крім випадків, передбачених пунктом 5 розділу ІІ цього Порядку № 158); 3) засвідчені в установленому порядку копії: документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою відповідного цільового призначення, на якій розміщено об`єкт; технічного паспорта (з відміткою у випадках, передбачених пунктом 5 розділу II цього Порядку № 158). Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає вищезазначені документи, та приймає рішення про реєстрацію декларації або її повернення для усунення виявлених недоліків. Після усунення недоліків, що стали підставою для прийняття рішення про повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларації згідно з цим Порядком. Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Порядку № 158, замовник є відповідальним за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації, відповідно до вимог чинного законодавства. Просимо суд звернути увагу на те, що до власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до пункту 9 розділу V Прикінцеві положення Закону України Про регулювання містобудівної діяльності подали документи про прийняття в експлуатацію об`єктів, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отриманнядокументів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

З огляду на вищезазначене, ДІАМ приходить до висновку про те, що оскаржувана в межах даної справи декларація про готовність об`єкта до експлуатації була зареєстрована органом держархбудконтролю у відповідності до чинного на той час містобудівного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21 липня 2022 року на адресу суд надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Завойко Д.І., у якому він просив відмовити в задоволенні позову виходячи із наступного.

Відповідач ОСОБА_4 вважає дану позовну заяву не обґрунтованою та безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається, зокрема, на те, що відповідачем на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 03.08.2020 року № КС64, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Київській області на підставі амністії введено у експлуатацію наступні будівлі: садовий будинок, літера А-2; мансарда, літера Амн; тамбур, літера А; тераса, літера А1; баня, літера Б; альтанка, літера В; гараж, літера Г; огорожа, літера 14; колонка, літера К за адресою: АДРЕСА_3 . 04 серпня 2020 року відповідачем зареєстровано право власності на вказані будівлі. Позивач вважає, що відповідно до висновків, викладених у експертному дослідженні за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 19.10.2021року за № 2-19/10, судового експерта Сверида О.М. вбачається самочинне будівництво споруд, зазначених у висновках, які належать відповідачу, що в свою чергу, порушує права позивача, оскільки призводить до затінення сонячного освітлення її земельної ділянки та призводить до знищення тимчасових споруд та спричиняє вимивання ґрунту, а також це завдає значних незручностей позивачу та порушує таке поняття, визначене Земельним кодексом України, як добросусідство.

Однак з такими доводами погодитись не можна, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтованості позовних вимог і порушення його прав та інтересів. Відповідно до частини першої та другої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частина перша статті 11 ЦПК України передбачає, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач),вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання)його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. А застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить яквід змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і відхарактеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року усправі № 338/180/17).

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту. Визначаючи належність обраного позивачем способу захисту, слід оцінювати його ефективність для захисту того права чи інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду. Вимога про захист цивільного права або інтересу має відповідати змісту цього права чи інтересу, характеру його порушення, оспорювання або невизнання і повинна забезпечувати поновлення права чи інтересу, а у разі неможливості такого поновлення -гарантувати отримання відповідного відшкодування (пункти 69 та 70постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц).В даному випадку, позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу, який би підтверджував порушення його прав та інтересів з боку Відповідача.

Крім того, правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені, зокрема Законом України Про регулювання містобудівної діяльності та постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності а п.22 вказаної постанови КМУ, у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення. Разом з цим, згідно з пп. 14, 15 Постанови КМУ Про затвердження порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду від19.08.2015 року № 698, та ст. 41 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка непередбачена квартальним планом роботи ДІАМ. Позапланова перевірка проводиться з виїздом на об`єкт нагляду. Підставами для проведення позапланової перевірки є: 1) подання об`єктом нагляду письмової заяви про проведення перевірки щодо нього; 2) перевірка виконання об`єктом нагляду припису головного інспектора будівельного нагляду ДІАМ; 3) обґрунтоване звернення фізичної чи юридичної особи про порушення їх прав, визначених законодавством, об`єктом нагляду під час виконанняним повноважень у сфері містобудівної діяльності; 4) письмова вимога правоохоронних органів про проведення перевірки; 5) виявлення за результатами камеральної чи документальної перевірки відомостей про порушення об`єктом нагляду вимог законодавства під час виконання ним повноважень у сфері містобудівної діяльності.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 41-1 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності передбачено, що в разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право звертатися до суду з позовами про скасування рішень, прийнятих об`єктами нагляду, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на порталі електронної системи. Враховуючи вищевикладене, діючим законодавством передбачена можливість проведення перевірок органами будівельного нагляду, зокрема, на піставі звернення фізичної особи про порушення її право об`єктом нагляду з подальшим зверненням органу державнобудівельного нагляду у випадку виявлення самочинного будівництва об`єкту нагляду, до суду з позовом про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. В даному випадку, Позивачем не надано доказів того, що він звертався до органів державно-будівельного нагляду з метою проведення позапланової перевірки наявності самочинного будівництва, яке, на думку Позивача, здійснив Відповідач. При цьому, саме на органи державно-будівельного контролю покладається обов`язок звертатися до суду з позовом про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації у випадку встановлення факту недостовірних даних або самочинного будівництва. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року по справі № 695/3442/17.Тому Відповідачем був обраний неналежний спосіб захисту його прав, крім того, порушення його прав та інтересів або встановлення факту наявності самочинного будівництва з боку Відповідача взагалі не доведено належними доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, зобов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові, на позивача. Виходячи з цього, відповідач також в повному обсязі заперечує проти стягнення з нього на користь позивача судових витрат в розмірі 43540 грн.

Попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 30000(тридцять тисяч) гривень (витрати на професійну правничу допомогу).Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи -отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. В даному випадку необхідно зазначити, що ухвала про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та її додатком була отримана представником відповідача - адвокатом Завойко Д.І. нарочно під розписку 04.07.2022 року, тому відповідач просить суд враховувати строк на подання відзиву на позовну заяву саме з цієї дати.

06 вересня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача просила звернути увагу на викладені нею доводи, позицію Верховного суду викладену у справах № 680/214/16-ц, № 916/2791/13, № 822/2149/18, № 338/180/17, № 910/3009/18, №442/302/17, № 916/2791/13, та задовольнити позов ОСОБА_3

22 листопада 2022 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 09 лютого 2023 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі, пояснення надала аналогічні його змісту.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Завойко Д.І., заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні оскільки вважає, що він не обґрунтований, не підтверджений належним доказами та безпідставний. Пояснення надав аналогічні змісту відзиву.

Представник відповідача Державної інспекції архітектури та містобудування України в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, пояснення надала аналогічні змісту поданого відзиву.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд вислухавши доводи представника позивача, заперечення представників відповідачів, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026, площею 0,06 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , а також домоволодіння, яке знаходиться на вказаній земельній ділянці (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав №268653115 від 02.08.2021 року. (а.с.24-26)

Власником суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :02:011:0147 є ОСОБА_4 , що розташована за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав № 273638596 від 07.09.2021 року.

Також із вказаної інформації вбачається, що на вказаній земельній ділянці знаходяться садовий будинок із мансардою Амн, тамбуром а, терасою а1, а також господарські будівлі та споруди баня Б, альтанка В, гараж Г, огорожа N, колонка К. Підставою для реєстрації 04 серпня 2020 року є декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КС 64, видавник Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у київській області, документ отримано з ЕРД, технічний паспорт, інвентаризаційна справа № 781, серія та номер: б/н, виданий 07.07.2020, видавник ТОВ Земюрконсалтинг, відомості з ДЗК, серія та номер 21928999, виданий 04.08.2020 року, видавник: Державний земельний кадастр. Підстава запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 53507833 від 07.08.2020 року, виконавчий комітет Калинівської селищної ради Броварського району Київської області. (а.с. 27-28)

Межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:011:0147 встановлені на місцевості на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), надану для колективного садівництва в СТ Переможець, АДРЕСА_3 , виготовленої ФОП ОСОБА_5 (а.с. 29-44)

У листі Департаменту ДАБІ у Київській області № 1010-3195/02 від 20.09.2019 року зазначено, щоДепартамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (далі - Департамент), в межах наданих повноважень, розглянув звернення ОСОБА_6 , від 05.07.2019, яке надійшло листом Броварської районної державної адміністрації Київської області від 19.07.2019 № Т 707-2, стосовно порушень будівельних норм ОСОБА_4 під час забудови земельної ділянки АДРЕСА_5 , Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, та, додатково до листа 1010-2530/02 від 22.08.2019, зазначив, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 03.12.1998, діл. АДРЕСА_6 , площею 0,06 га„ перебуває у власності ОСОБА_4 (а.с. 45-46)

На зазначеній земельній ділянці виконані будівельні роботи з будівництва 2-поверхового з Мансардою садового будинку літ. А-2 розміром в плані 8,9 х 6,7 м., матеріал стін цегла. Також на земельній ділянці виконана будівельні роботи з будівництва бані літ. Б розміром в плані 5,5 х 3,6 м., гаражу літ. Г розміром в плані 6,6 х 2,1 м. Згідно з матеріалами технічної інвентаризації, будівельні роботи виконані

Встановлено, що будівельні роботи з будівництва садового будинку, бані, гаражу по АДРЕСА_3 , виконані без оформлення документів, які дають право на виконання будівельних робіт, чим порушено ч.1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, які діють на час проведення перевірки, та ст. 29 Закону України Про планування і забудову територій, Положення про надання дозволу на виконання будівельних робіт, затверджене наказом Держбуду України від 05.12.2000 № 273, які діяли на час виконання будівельних робіт.

Водночас, баня літ. Б розміром в плані 5,5 х 3,6 м. розміщена на відстані 0,6 м. від межі земельної ділянки відповідно до встановленої огорожі між земельними ділянками № НОМЕР_3 та № 199.

Гараж літ. Г розміром в плані 6,6 х 2,1 м. розміщено на відстані 0,3 м. від межі земельної ділянки відповідно до встановленої огорожі між земельними ділянками № НОМЕР_3 та № 199, чим порушено п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2018 Планування і забудова територій, який діє станом на час проведення перевірки та п. 3.25* ДБН 360-92** Планування і забудова міських і сільських поселень, який діяв на час виконання будівельних робіт.

Департаментом складено акт перевірки від 17.09.2019 № Т-1709/1, протокол про адміністративне правопорушення № 3-Л-А-1709/1 від 17.09.2019 року, а також припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № С-1709/1 від 17.09.2019 року Проте, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 03.08.2020 року № КС64, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Київській області, за амністією введено у експлуатацію зазначені будівлі ОСОБА_4 (а.с.49-67)

У приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № С-1709/1 від 17.09.2019 року зазначено, що садовий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_3 експлуатуються без прийняття в експлуатацію у встановленому порядку, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, п. 12 Порядку прийняття експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2021 року № 461.

Баня літ Б в плані 5,5х3,6 м. розміщена на відстані 0,6 м. від межі земельної ділянки відповідно до встановленої огорожі між земельними ділянками № 197 та № 199. Гараж літ.Г розміром в плані 6,6х2,1 м. розміщено на відстані 0,3 м. від межі земельної ділянки відповідно до встановленої огорожі між земельними ділянками № 197 та № 199, чим порушено п.6.1.41 ДБН Б.2.2.-12:2018 Планування і забудова територій, який діє станом на час проведення перевірки та п.3.25 * ДБН 360-92** Планування і забудова міських і сільських поселень, який діяв на час виконання робіт. У приписі зазначені вимоги:

-усунути порушення зазначені в п. 1 до 17.11.2019 року шляхом оформлення документу, що дає право на виконання будівельних робіт шляхом приведення земельної ділянки до попереднього стану або іншим шляхом відповідно до чинного законодавства;

-усунути порушення зазначені в п. 2 до 17.11.2019 року відповідно до чинного законодавства;

-усунути порушення, зазначені в п. 3 до 17.11.2019 року шляхом приведення будівельних робіт до вимог державних будівельних норм, або шляхом приведення земельної ділянки до попереднього стану, або іншим шляхом відповідно до чинного законодавства.

На підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 03.08.2020 року № КС64, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Київській області, за амністією введено у експлуатацію зазначені будівлі ОСОБА_4 (а.с.68-70)

Таким чином щодо підстав скасування рішення уповноваженого органу державного архітектурно-будівельного контролю слід зазначити про наступне.

Відповідно положень статті 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час провадження ними містобудівної діяльності. Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду: 1) перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду;2) витребовують від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду, одержують інформацію з автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз даних, створених органами державної влади; 3) мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для здійснення нагляду; 4) вимагають від органів державного архітектурно-будівельного контролю проведення перевірок у разі наявності ознак порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил; 5) залучають у разі потреби до здійснення нагляду фахівців підприємств, установ, організацій, контрольних і фінансових органів; 6) використовують відомості електронної системи.

Відповідно до положень Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015р. № 698 (далі Постанова № 698), нагляд здійснюється головними інспекторами будівельного нагляду ДІАМ шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок. Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена квартальним планом роботи ДІАМ.

Планові перевірки проводяться на підставі наказу ДІАМ та направлення на проведення перевірки, створеного з використанням електронного кабінету. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена квартальним планом роботи ДІАМ, проводиться на підставі наказу ДІАМ та направлення на проведення перевірки з виїздом на об`єкт нагляду. Підставами для проведення позапланової перевірки є:1) подання об`єктом нагляду письмової заяви про проведення перевірки щодо нього;2) перевірка виконання об`єктом нагляду припису головного інспектора будівельного нагляду ДІАМ;3) обґрунтоване звернення фізичної чи юридичної особи про порушення їх прав, визначених законодавством, об`єктом нагляду під час виконання ним повноважень у сфері містобудівної діяльності;4) письмова вимога правоохоронних органів про проведення перевірки;5) виявлення за результатами камеральної чи документальної перевірки відомостей про порушення об`єктом нагляду вимог законодавства під час виконання ним повноважень у сфері містобудівної діяльності. Під час проведення позапланової перевірки підлягають з`ясуванню виключно питання, які стали підставою для проведення такої перевірки. Відповідно пунктів 23, 29 Постанови № 698, за результатами планової або позапланової перевірки головний інспектор будівельного нагляду ДІАМ, якийпроводив перевірку, складає акт перевірки. У разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду ДІАМ під час проведення перевірки порушення, відповідальність за яке встановлена законом, складається протокол про правопорушення за формою, встановленою Мінрегіоном. У разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду ДІАМ під час проведення перевірки порушення, яке може бути усунуто, видається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право: 1) видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 2) притягати посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону; 3) ініціювати притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до дисциплінарної відповідальності; 4) вносити подання про звільнення посадової особи об`єкта нагляду до органу, який здійснив його призначення; 5) вносити подання про позбавлення права виконувати певні види робіт посадової особи об`єкта нагляду до органу, яким таке право надавалося; 6) звертатися до суду з позовами про скасування рішень, прийнятих об`єктами нагляду, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на порталі електронної системи; 7) зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності (крім документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів), з одночасним поданням позову до суду про скасування такого рішення та подальшим оприлюдненням такої інформації на порталі електронної

системи.

Неподання органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду позову до суду про скасування рішення, прийнятого об`єктом нагляду, протягом двох місяців з дня видання припису про зупинення дії такого рішення або постановлення судом ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, про залишення позову без розгляду, має наслідком відновлення дії рішення, прийнятого об`єктом нагляду, та відновлення права на виконання підготовчих та/або будівельних робіт.

Відповідно частини 6 та 7 статті 7 ЗУ Про основні засади державного нагляду(контролю) у сфері господарської діяльності, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, на підставі якого, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разінеобхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю)протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. З огляду на вищезазначене, та виходячи с того, станом на сьогодні відсутні підстави для проведення заходів державного архітектурно-будівельного нагляду щодо реєстрації Департаментом ДАБІ у Київській області декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 03.08.2020 № КС64, встановити наявність або відсутність будь-яких порушень містобудівного законодавства при прийнятті цього рішення на даний час не представляється можливим.

З матеріалів справи вбачається, що власник земельної ділянки ОСОБА_4 подала до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за формою, наведеною в додатку 3 до Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 № 158 (далі Порядок № 158). Дія Порядку № 158 встановлює процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, а саме: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року; будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року.

Таким чином, вищевказаними нормами встановлено виключний перелік об`єктів, збудованих без дозвільного документу на виконання будівельних робіт, прийняття в експлуатацію, яких можливе відповідно до вищевказаної процедури. Технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться виконавцем (експертом (інженером) з технічної інвентаризації) під час їх технічної інвентаризації лише за результатами попереднього (візуального) етапу обстеження з проставленням у технічному паспорті відмітки про проведення технічного обстеження за формою, наведеною в додатку2 Порядку № 158 (в редакції чинній станом на дату реєстрації оскаржуваної декларації). Відмітка проставляється у технічному паспорті на схематичному плані земельної ділянки.

Представник відповідача у відзиві звернула увагу на те, що технічне обстеження - комплекс заходів, спрямованих на встановлення технічного стану будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта з метою визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації (п.2 Розділу І Порядку № 158). Таким чином законодавець зазначив вимогу до будівель та споруд тільки щодо надійності та безпечності для їх введення в експлуатацію відповідно до Порядку № 158.

Прийняття в експлуатацію об`єктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання відповідної заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об`єкти, за результатами технічного обстеження цих об`єктів шляхом реєстрації поданої ними декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Замовник (або уповноважена особа) подає з урахуванням вимог Закону України Про адміністративні послуги до органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта або через електронний кабінет замовника заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта, до якої додаються: 1) один примірник заповненої декларації; 2) звіт (крім випадків, передбачених пунктом 5 розділу ІІ цього Порядку № 158); 3) засвідчені в установленому порядку копії: документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою відповідного цільового призначення, на якій розміщено об`єкт; технічного паспорта (з відміткою у випадках, передбачених пунктом 5 розділу II цього Порядку № 158). Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає вищезазначені документи, та приймає рішення про реєстрацію декларації або її повернення для усунення виявлених недоліків. Після усунення недоліків, що стали підставою для прийняття рішення про повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларації згідно з цим Порядком. Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Порядку № 158, замовник є відповідальним за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації, відповідно до вимог чинного законодавства. Просимо суд звернути увагу на те, що до власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до пункту 9 розділу V Прикінцеві положення Закону України Про регулювання містобудівної діяльності подали документи про прийняття в експлуатацію об`єктів, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отриманнядокументів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в скасуванні декларації про готовність об`єкта до експлуатації за № КС 64, одночасно відсутні і підстави для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 із закриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_4 перебудувати гараж, за свій рахунок знести огорожу та баню, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом.

Частиною першою статті 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок, зокрема, зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила(здійснює) будівництво відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).

При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров`ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

Згідно з ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що внаслідок порушення відповідачем вимог чинного законодавства щодо побудови деяких будівель та споруд відповідачем, спричиняє стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію ділянки позивача, що призводить до розмивання ґрунту на земельній ділянці позивача та підтоплення під час дощів тимчасових споруд, зведених позивачем на своїй ділянці. Вказані будівлі (у позовній заяві гараж під літерою Г, та баня під літерою Б) відповідача затіняють частину земельної ділянки позивача, що унеможливлює використання позивачем частини своєї ділянки за цільовим призначенням (стає неможливим вирощування овочів та ягід).

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, стороною позивача не було надано доказів того, що внаслідок побудови відповідачем у 2004 році гаража під літерою Г, та у 2009 році бані під літерою Б, порушуються права позивача як власника та користувача земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026.

Зважаючи на недоведеність позовних вимог в частині скасування реєстрації права власності на майно та реєстрації прав власності ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна та відмову в задоволені позову в цій частині, відсутні підстави вважати вказане нерухоме майно самочинно побудованим, а відтак, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зобов`язання позивача знести за свій рахунок перебудувати гараж літера Г, що входить до складу об`єкта рухомого майна з реєстраційним № 212 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з перенесенням його крайніх точок на відстань не менше одного метра від межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026; зобов`язання відповідача за свій рахунок знести баню літера Б, що входить до складу об`єкта нерухомого

війна з реєстраційним №212 та знаходиться за адресою:

АДРЕСА_3 .

У висновку судового експерта проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 19.10.2021 року № 2-19/10, зазначено, що:

- будівля бані літера Б площею забудови 19,6 м.кв., що входить до складу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 212 за адресою: АДРЕСА_3 не відповідає вимогам пункту 3.25* ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, чинним на час будівництва будівлі, та вимогам пункту 6.1.41 ДБН5.2.2- 12:2019 Планування та забудова територій, чинним на даний час, в частині дотримання відстані до межі сусідньої (суміжної) земельної ділянки. Також ця будівля розташована за межами земельної ділянки з кадастровим номером :02:011:0147;

- будівля гаража літера Г площею забудови 13,6 м.кв., що входить до складу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 212 за адресою: АДРЕСА_3 не відповідає вимогам пункту 3.25* ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, чинним на час будівництва будівлі, та вимогам пункту 6.1.41 ДБН 5.2.2- 12:2019 Планування та забудова територій, чинним на даний час, в частині дотримання відстані до межі сусідньої (суміжної) земельної ділянки.

- паркан (літера N), який розділяє фактичні межі земельних ділянок з кадастровими номерами :02:010:0026 та :02:011:0147 частково, а саме довжиною 9,15 м. знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:010:0026 із максимальним заступом за межу земельної ділянки 0,18 м.;

- фактична земельна ділянка з кадастровим номером :02:011:0147 що належить відповідачеві накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0026 (яка належить позивачу). Площа накладання складає 0,86 м.кв. (0,0001 га).

Суд оцінюючи висновок експерта ставиться до нього критично виходячи із наступного.

Так, на вирішення експерта поставлені наступні питання, в тому числі:

-Чи знаходиться паркан, який розділяє межі земельних ділянок з кадастровими номерами :02:010:0026 та :02:011:0147, на земельній ділянці з кадастровим номером :02:010:0026? Якщо знаходиться, то зобразити схематично та зазначити відстані заступу.

-Чи накладається фактична земельна ділянка з кадастровим номером :02:011:0147 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0026, відповідно до правовстановлюючих документів? Якщо так, то зобразити схематично та зазначити площу накладення.

У змісті висновку під час дослідження експерт зазначає про наступне.

При проведенні обстеження встановлено, що між фактичними межами земельних ділянок кадастровий номер :02:011:0147 та кадастровий номер :02:010:0026 встановлений паркан із металопрофілю, металевої сітки в обрамлені металевим кутиком та з бетонних збірних плит в бетонних стовпах (фотознімки № № 1-2). (а.с. 11 висновку) На даному ж аркуші на малюнку 3 відображена схема із зображенням відстані між межами земельних ділянок кадастровий номер :02:011:0147 та кадастровий номер :02:010:0026, згідно каталогу координат поворотних точок меж даних земельних ділянок. (а.с. 89)

Також на малюнку 2 зображений фрагмент Публічної кадастрової карти України із зображенням розташування земельних ділянок кадастровий номер :02:011:0147 та кадастровий номер :02:010:0026. (а.с. 88) Під малюнком № 2 зазначено, що згідно координат поворотних точок меж земельних ділянок з кадастровими номерами :02:011:0147 та :02:010:0026, дані земельні ділянки не мають спільної межі. Відстань між межами земельних ділянок з кадастровими номерами :02:011:0147 та :02:010:0026 складає від 0,07 до 0,4 м.

Експерт у змісті висновку під час дослідження зазначає, що:

- відстань від будівлі бані літ. Б площею забудови 19,6 м2, що входить до складу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 212 за адресою: АДРЕСА_3 до межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026 складає 0,5-0,54 м (рис. № 4 та схему у додатку № 1 до висновку);

- відстань від будівлі гаража літ. Г площею забудови 13,6 м2, що входить до складу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 212 за адресою: АДРЕСА_3 до межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026 складає 0,47-0,61 м (рис. № 4 та схему у додатку № 1 до висновку);

- будівля бані літ. Б площею забудови 19,6 м2, що входить до складу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 212 за адресою: АДРЕСА_3 розташована за межами земельної ділянки з кадастровим номером :02:011:0147 (додатки № № 1-3 до висновку);

- паркан, який розділяє фактичні межі земельних ділянок з кадастровими номерами :02:010:0026 та :02:011:0147 частково, а саме довжиною 9,15 м знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:010:0026 із максимальним заступом за межу земельної ділянки 0,18 м.

- фактична земельна ділянка з кадастровим номером :02:011:0147 накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0026. Площа накладання складає 0,86 м2 (0,0001 га) (рис. № 6 та схему у додатку № 3 до висновку).

У висновку експерт посилався на не відповідність чинним на час будівництва та на даний час п. 3.25* ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень (чинні до 01.10.2019) та вимогам п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій (чинні з 01.10.2019).

В п.3.25* ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень (чинні до 01.10.2019) зазначено, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

В п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій (чинні з 01.10.2019) зазначено, що при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В. 1.1-25.

Аналізуючи Акт зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_4 та зазначені у ньому межі суміжних землекористувачів, а саме від точки А-Б ОСОБА_3 , ОСОБА_7 28,20 м; від точки В-Г ОСОБА_8 22,20 м; від точки Г-А- землі загального користування ( АДРЕСА_7 ); від точки Б-В комунальна власність. (а.с. 40), фрагмент Публічної кадастрової карти України із зображенням розташування земельних ділянок кадастровий номер :02:011:0147 та кадастровий номер :02:010:0026, а також рис. № 4, 5, 6 до висновку експерта, суд не може погодитись із зазначеним у висновку експерта доводами на арк. 15-16, що про паркан, який розділяє фактичні межі земельних ділянок з кадастровими номерами :02:010:0026 та :02:011:0147 частково, а саме довжиною 9,15 м знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:010:0026 із максимальним заступом за межу земельної ділянки 0,18 м., фактична земельна ділянка з кадастровим номером :02:011:0147 накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0026. Площа накладання складає 0,86 м2 (0,0001 га), оскільки земельна ділянка із кадастровим номером :02:011:0147 поза відведеною згідно державного акту на право власності на землю межею не має свого продовження по довжині межі земельної ділянки із кадастровим номером :02:010:0026. Крім іншого максимальний заступ паркану який зазначає експерт складає 0,18 м знаходиться в кінці земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026, та межує не із земельною ділянкою відповідача, а відноситься до земель комунальної власності.

Суд звертає увагу на позовні вимоги позивача, а саме у яких вона просила зобов`язати ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за свій рахунок винести огорожу літера N, що входить до складу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 212 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 за межі земельної ділянки кадастровим номером :02:010:0026.

До суду не надано належного доказу, а наданим висновком експрета це не підтверждено, що огорожа під літерою N, що входить до складу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 212 (Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно) та належить відповідачу, відповідно до технічного паспорту на садовий будинок (інвентаризаційна справа №781), що знаходиться за адресою АДРЕСА_7 , АДРЕСА_5 , проходить із заступом за межу земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026, оскільки у характеристиці вказана огорожа N, 2000 року побудови, металева у цегляних стовпах, згідно схеми розташування будівель та споруд, вказана огорожа зазначена як огорожа під літерою N- h-2,00 м, N1- h-2,00 м, N2 - h-2,00 м, N3 1,60 м. Вказана огорожа розташована не зі сторони власника земельної ділянки позивача ОСОБА_3 , а знаходиться зі сторони АДРЕСА_7 (землі загального користування), суміжного користувача земельною ділянкою ОСОБА_8 , земель комунальної власності.

У висновку від 19.10.2021 року за № 2-19/10 на який посилалась позивач експерт вказує спірну споруду, як паркан, який розділяє фактичні межі земельних ділянок, а не огорожа під літерою N.

Щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу та витрат на отримання висновку експерта слід зазначити про наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 14.06.2021 року між позивачем та адвокатом Кульбачним Олексієм Сергійовичем укладено договір про надання правової допомоги № 17.

Зазначеним договором про надання правової допомоги, передбачено, що адвокат зобов`язується надавати правову (професійну правничу) допомогу клієнту, а саме проводити в інтересах та від імені клієнта всі необхідні пов`язані із скасуванням реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 03.08.2020 року № КС64, зареєстрованої в інтересах ОСОБА_4 ; скасуванням державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212) із закриттям розділу; зобов`язанням ОСОБА_4 перебудувати гараж літера Г, з перенесенням крайніх точок такої споруди на відстань не менше одного метра від межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026; зобов`язанням ОСОБА_4 винести огорожу літера N за межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0026; зобов`язанням ОСОБА_4 знести за свій рахунок баню літера Б, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; вжиттям інших заходів, спрямованих на захист порушених прав та законних інтересів ОСОБА_3 .

Відповідно до детального опису робіт, позивачем сплачено адвокату гонорар у розмірі 16000,00 грн. та очікується понесення судових витрат в майбутньому у розмірі 8000,00 грн. (орієнтовна вартість участі у 4-х судових засіданнях).

Відповідно ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, в матеріалах справи міститься висновок ТОВ Український центр судових експертиз судового експерта Свериди О.М. від 19.10.2021 № 2-19/10, за який позивачем сплачено 23000,00 грн. Вказане підтверджується фіскальним чеком та актом прийому-передачі висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно ч.1, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову судові витрати стягненню із відповідачів на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст. ст.76-83, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), Державної інспекції архітектури та містобудування України (01133, м. Київ, бул. Л.Українки, буд. 26), третя особа: Броварська міська рада Броварського району Київської області (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 15) про скасування реєстрації декларації, скасування реєстрації права власності та зобов`язання перебудови і знесення самочинно збудованого майна, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.