Справа №173/2969/23
Провадження №2/173/697/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за спрощеного позовного провадження, в залі суду, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», представник позивача, Кіріченко Віталій Михайлович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2023 року до суду звернувся позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» , представник позивача, Кіріченко В.М., з позовом про стягнення заборгованості до відповідача, ОСОБА_1

10.10.2023 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.10.2023 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 13.12.2023 року .

29.11.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

13.12.2023 року виготовлена вступна і резолютивна частина рішення

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.08.2018 року, яка виникла станом на 23 серпня 2023 року в загальній сумі 38 416 грн., 93 коп., яка складається з наступного:

-33 614.13 грн., заборгованість за кредитом; 4 802.80 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом.

А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684.00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг в зв`язку з чим написав заяву № б/н від 16.08.2018 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

Відповідач ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли на час підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача в анкеті-заяві, де є певні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він повністю був проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування рахунку, який в подальшому був збільшений до 34 000.00 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач тримав кредитну картку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дав згоду, щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту

Відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору.

Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Заборгованість відповідача за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.06.2018 року станом на 23.08.2023 року складає 38 416 грн., 93 коп., яка складається з наступного:

- 33 614.13 грн., заборгованість за кредитом;

- 4 802.80 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Вказану суму заборгованості відповідач не погашає в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти позовних вимог, виходячи з того, що з ним не погоджувались істотні умови укладення договору, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться на сайті банку не містять його підпису та мають мінливий характер. В підписаній ним анкеті заяві відсутнє прохання про встановлення будь-якого кредитного ліміту та відсутність відсоткової ставки. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не є належним доказом руху коштів по картковому рахунку та не містить підпису керівника та головного бухгалтера. Він не отримував кошти, які зазначені в позові як тіло кредиту. А відсотки за користування кредитними коштами нараховані йому безпідставно і банк самостійно погашав відсотки з сум, які зараховував відповідачеві як тіло кредиту. Тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21.05.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінило свою назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», при цьому відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства, з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу. що містяться в Єдиному державному реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних із зміною назви. Тому в подальшому назва позивача вказується АТ КБ «ПРИВАТБАНК»

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 , звернувся до банку з метою отримання банківських послуг та підписав заяву № б/н від 16.08.2018 року, що підтверджується копією анкети - заяви.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

Відповідач ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли на час підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача в анкеті-заяві, де є певні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження. Крім того відповідачем підписана Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, яка містить істотні умови укладеного кредитного договору, в тому числі і про розмір відсотків за користування кредитом, а також відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту з визначенням всіх істотних умов договору. Всі зазначені документи містять підпис відповідача, тому доводи відповідача про те, що він не був ознайомлений з істотними умовами укладеного договору суд вважає безпідставними.

Підписана відповідачем анкета заява не містить відомостей про строк дії кредитного договору.

Банком відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому змінювався, та встановлювався в максимальному розмірі 34 000.00 грн., що підтверджується довідкою банку.

Також для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитні картки «Універсальна», строк дії якої встановлений до грудня 2025 року, що підтверджується довідкою банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Судом встановлено, що підписана відповідачем заява складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Таким чином відповідач підтвердив свою згоду на отримання послуг з надання кредиту та кредитний договір, шляхом складання зазначених вище документів, був укладений у належній письмовій формі.

Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір, до подання позовної заяви, не оспорювався та не визнавався судом недійсним. Крім того відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості та випискою за особовим рахунком відповідача вбачається, що відповідачем було активовану видану йому кредитну картку та останній активно користувалася виданою кредитною карткою, отримував кредитні кошти, проводив розрахунки, переводив грошові кошти на картки інших осіб та періодично вносив грошові суми на погашення кредиту, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача, тобто відповідач фактично виконував умови укладеного договору у відповідності до Умов і Правил надання банківських послуг. Відповідно фактичне виконання сторонами умов договору вже свідчить як про наявність договірних відносин так і про ознайомлення із його умовами.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України)

З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що кредитний договір між сторонами був укладений в належній письмовій формі шляхом підписання зазначених вище документів, кожен з яких містить підпис відповідача. тому доводи відповідача. про те, що кредитний договір з ним не укладався суд вважає безпідставними та непідтвердженими жодним доказом, окрім як заперечень відповідача.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець ( в даному випадку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відмова, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦКМ України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України - Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України - Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні ( розмір стягнення яких визначається сторонами в самому договорі)

З наданого банком розрахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , станом на 23.08.2023 року має заборгованість за укладеним кредитним договором в загальній сумі 38 416 грн., 93 коп., яка складається з наступного:

- 33 614.13 грн., заборгованість за кредитом;

- 4 802.80 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування відповідачеві був встановлений мінімальний кредитний ліміт, який максимально збільшувався до 34 000.00 грн.,

Таким чином заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню в повному обсязі так як не перевищує розміру встановленого відповідачеві максимального кредитного ліміту.

Вирішую чи питання щодо стягнення відсотків за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч.1,2 ст. 1056-1 ЦК України - Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Судом встановлено, що при підписанні анкети - заяви про надання банківських послуг з відповідачем було погоджено в письмовому вигляді процентну ставку за укладеним кредитним договором про надання банківських послуг в тому числі і процентна ставка, яка застосовується при невиконанні кредитного договору про надання банківських послуг. Дані умови кредитного договору визначені в заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та в паспорті споживчого кредиту, які підписані відповідачем, тобто належним чином погоджені з ним.

На підставі чого суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом також підлягають задоволенню.

Суд вважає безпідставним є посилання відповідача не те, що надані позивачем виписки по рахункам та розрахунок заборгованості не можуть бути належними доказами як наявності між нею і банком кредитних правовідносин, так і підтвердженням надання кредиту, розрахунку за ним та підтверджувати розмір заборгованості.

Оскільки згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відповідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач, як учасник правовідносин з банком мав можливість сам отримати докази про відкриття на його ім`я рахунків у зазначеному Банку, руху коштів по ним. Отримати довідку про розмір заборгованості або про відсутність такої заборгованості. Таким чином довести суду, що вказаний в позовні заяві рахунок на його ім`я не відкривався та на нього не перераховувались кредитні кошти, або спростувати наявну заборгованість за кредитним договором чи її розмір, але жодного доказу крім заперечень даним фактам не надав. Тобто на підтвердження своїх доводів, викладених у відзиві на позовну заяву не надав жодного доказу.

На підставі вищевикладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 16.08.2018 року, в загальній сумі 38 416 грн., 93 коп., яка складається з наступного:

- 33 614.13 грн., заборгованість за кредитом;

- 4 802.80 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховуючи, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 684.00грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», представник позивача, Кіріченко Віталій Михайлович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити .

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК ( юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1Д. Код , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 серпня 2018 року, яка виникла станом на 23 серпня 2023 року в загальній сумі 38 416 (тридцять вісім тисяч чотириста шістнадцять) грн., 13 коп. яка складається з наступного:

- 33 614 13 грн., заборгованість за тілом кредиту;

- 4 802.80 грн., заборгованість за нарахованими відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК ( юридична адреса 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1Д. Код , МФО 305299) 2 684.00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири ) грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому судове рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду

Повний текст рішення складений 23.12.2023 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 04.01.2024 року

Дата набрання законної сили: 23.01.2024 року