Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/832/23
Провадження № 2/494/317/23
24.07.2023 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Римаря І.А
за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 494/832/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат ,-
16.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат.
Позовна заява обґрунтована тим, що 17.12.2019 року Святошинським районним судом м. Києва по справі №759/1531/19 було винесено рішення, згідно якого у задоволенні позову ПАТ «Платинум Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди - відмовлено. Однак 17.02.2021 року постановою Київського апеляційного суду дане рішення скасовано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Платинум Банк» заборгованість у розмірі 73 961, 62 грн та судовий збір 4802, 50 грн. Вказане рішення набрало законної сили 17.02.2021 року. Як зазначає позивач, що 09.04.2020 року він разом з ПАТ «Платинум Банк» в особі уповноваженої особи уклади договір №394 Д про відступлення прав вимоги та ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2022 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Платинум Банк» на ОСОБА_1 . У зв`язку з виконанням рішення, позивач звернувся з заявою та виконавчим листом до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б та 16.09.2022 року було вже відкрито виконавче провадження. Проте, дане рішення не виконується, жодних стягнень із боржника не відбулося із часу відкриття виконавчого провадження. Як зазначає позивач, що зволікання відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням та інших втрат, а отже він вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних, на підставі цього звернувся до суду з вказаним позовом та просить сягнути з відповідача 3% річних у розмірі 9 750, 78 грн і інфляційні збитки у розмірі 42 221, 61 грн, а всього 51 972, 39 грн.
Ухвалою суду від 29.05.2023 відкрито провадження і розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.25). Запропоновано відповідачу, у випадку заперечення проти позову, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду подати до суду відзив на позов, копію якого разом із доданими до нього документами надіслати позивачу.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 18.08.2023 року.
У судові засідання 27.06.2023 року та 24.07.2023 року позивач не з`явився. Водночас,30.05.2023 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності на позові наполягає з підстав зазначених у ньому (а.с.31).
Відповідач у судові засідання жодного разу не з`явився. На його адресу проживання надсилалися судові повістки про виклик до суду, які повернулися з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.35). На підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи.
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
Відповідач причини своєї неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань, заяв не подавала, а тому розгляд відбувався за її відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Врахувавши думку позивача, викладену ним в його письмовій заяві, відсутність відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з приписами статті 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 17.12.2019 року Святошинським районним судом м. Києва по справі №759/1531/19 було винесено рішення, згідно якого у задоволенні позову ПАТ «Платинум Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди відмовлено (а.с.11). Однак 17.02.2021 року постановою Київського апеляційного суду дане рішення скасовано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Платинум Банк» заборгованість у розмірі 73 961, 62 грн та судовий збір 4802, 50 грн. Вказане рішення набрало законної сили 17.02.2021 року (а.с.13-15).
Як вбачається з матеріалів справи, що боржником борг не погашено.
Таким чином, здійснивши розрахунок інфляційних втрат за відповідний період, суд дійшов висновку про те, що, інфляційні втрати, виходячи з суми боргу за період з 20.12.2018 року по 12.05.2023 включно становлять 42 221,61 грн.
Зважаючи на принцип диспозитивності, суд розглядає позовні вимоги у межах заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, тобто 42 221,61 грн.
Так само, до позовної заяви додано розрахунок 3 % річних за період з 20.12.2018 року по 12.05.2023 з розрахунку 377 днів прострочення виконання боргового зобов`язання. Позивач розрахував суму 3 % річних у розмірі 9 750,78 грн, виходячи з суми боргу 73 961,62 грн (73 961,62 *3%*1605:365:100) (а.с. 7).
Зважаючи на те, що період, за який позивач просить стягнути 3 % річних становить 1605 дні і, відповідно, сума 3 % річних складає 9 750, 78 грн, то суд, керуючись принципом диспозитивності розглядає позовні вимоги у межах заявленої до стягнення суми 3 % річних, тобто 9 750,78 грн.
Жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що станом на час звернення до суду відповідач у повному обсязі виконав рішення Київського апеляційного суду від 17.02.2021 р та повернув позивачу встановлену цим рішенням суму заборгованості, матеріали справи не містять.
Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Суд враховує, що підставою цього позову є власне не виконання зобов`язання за договором позики, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вказане дає підстави для стягнення на користь позивачки інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми.
Оскільки законом встановлено обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу із урахуванням рівня інфляції та 3% річних від простроченої суми за увесь час прострочення виконання ним свого грошового зобов`язання, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає у кредитора за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто до моменту сплати ним всієї суми боргу та проведення повного розрахунку.
Крім того, відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Отже, ураховуючи викладене, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних за період з 20.12.2018 року по 12.05.2023 у розмірі 9 750,78 грн та 42 221,61 грн..
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) - 42 221, 61 грн - інфляційних збитків; 9 750, 78 грн - 3% річних, а всього - 51 972, 39 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1073 грн 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26.07.2023 року
Суддя І.А. Римар