Справа № 682/2237/20
Провадження № 4-с/682/8/2023
У Х В А Л А

26 липня 2023 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мотонок Т. Я.,

за участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славута цивільну справу № 682/2237/20 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа (стягувач): ОСОБА_2 , на рішення та бездіяльність Головного державного виконавця Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Андрощук Світлани Василівни,

в с т а н о в и в:

04.07.2023 до суду надійшла зазначена вище скарга ОСОБА_1 , яка мотивована тим, що постановою головного державного виконавця Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Андрощук С.В. від 20.01.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 64192557 про стягнення з скаржника на користь ОСОБА_2 138618 грн. боргу за договором позики.

Вказаним державним виконавцем винесено постанову від 24.05.2021 року про накладення арешту на кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови.

Скаржник зазначає, що у 2022 році він був мобілізований та на даний час проходить службу в Збройних силах України. У зв`язку із накладенням арешту на грошові кошти, що знаходяться на карткових рахунках, він позбавлений можливості отримувати грошове утримання військовослужбовця, яке виплачується на картковий рахунок НОМЕР_1 , в АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується довідкою, виданою АТ КБ «Приватбанк».

29 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою на адресу Славутського МРВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням зняти арешт з рахунку, на який надходить виключно грошове утримання військовослужбовця. 30.06.2023 скаржником отримано відповідь, що зняти арешт з рахунку неможливо у зв`язку із відсутністю правових підстав, з чим скаржник не погоджується. На арештований рахунок надходять кошти у вигляді заробітної плати із військової частини. Цим скаржник поставлений в скрутне матеріальне становище, оскільки будь-які інші джерела доходу в нього відсутні.

За таких обставин скаржник звернувся до суду та просив визнати дії головного державного виконавця Славутського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Андрощук С.В. щодо накладення арешту на картковий рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», на який надходить заробітна плата, неправомірним, та скасувати постанову державного виконавця Славутського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Андрощук С.В. щодо накладення арешту на зазначений вище картковий рахунок.

Розгляд справи у відкритому судовому засіданні було призначено на 21.07.2023, про що належним чином були повідомлені учасники справи, які до суду не прибули.

Від Славутського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із перебуванням державного виконавця Андрощук С.В. у відпустці до 21.07.2023, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 26.07.2023.

Однак, 25.07.2023 до суду надійшла заява від Славутського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повторне відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням державного виконавця Андрощук С.В. у додатковій відпустці до 28.07.2023.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності усіх учасників справи, судом враховується, що згідно із вимогами ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності усіх учасників справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі ст. 247 ЦПК України.

Ознайомивши із матеріалами поданої скарги, не вирішуючи її по суті заявлених скаржником вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення її без розгляду з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2023 року по справі № № 161/12311/14-ц (провадження № 61-10521св22) зазначено, що «для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст.. 447 ЦПК України).

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ЦПК України).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2022 року по справі № 761/38464/20 (провадження № 61-7465св22) зазначено, що: «перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року в справі № 2-8754/11 (провадження № 61-9397св21) зазначено, що: «розглянувши скаргу особи на бездіяльність державного виконавця по суті, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, не з`ясував, який конкретно предмет розгляду скарги та в залежності від цього коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права та чи дотримано ним строк звернення до суду зі скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України».

З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має важливе значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

За загальним правилом строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, або відсутні докази поважності причин пропуску такого строку, скарга залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 1111/2218/12 (провадження № 61-21049св21), від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-3069св21)».

У даній справі скаржник ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо накладення арешту на картковий рахунок, на який надходить заробітна плата, та скасувати оскаржувану постанову про накладення арешту на картковий рахунок.

Як видно із матеріалів справи, виконавче провадження № 64192557 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики від 28.08.2017 року в сумі 138618 грн. та 1386,19 грн. судового збору, відкрито 20.01.2021 року.

Арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих карткових рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, та належать боржнику ОСОБА_1 , було накладено постановою державного виконавця від 24.05.2021 року.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 проходить військову службу з 2022 році. Згідно виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк», останній розпочав отримання заробітної плати з відповідних військових частин з вересня 2022 року. Тобто на той час вже діяла постанова державного виконавця про накладення арешту на картковий рахунок боржника і останньому фактично було відомо про арешт всіх його карткових рахунків.

30.06.2023 начальником Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Яковчуку П.М. було надано відповідь на його заяву від 29.06.2023, згідно із якою у зв`язку із не погашенням боржником боргу за виконавчим документом відсутні підстави для зняття арешту з рахунку.

Разом із тим, в зазначеній вище заяві ОСОБА_1 вже зазначає про те, що йому відомо про накладення державним виконавцем арешту на його картковий рахунок.

Однак в поданій скарзі скаржник не повідомляє суд, коли він дізнався про порушене, на його думку, право та не просить суд поновити пропущений строк.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про накладення арешту на його картковий рахунок суд приходить до висновку, що скаржником пропущено строк звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця. При цьому судом не береться до уваги відповідь, надана начальником Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 30.06.2023, адже строки, визначені цивільним процесуальним законодавством, обраховуються з дати обізнаності саме скаржника про порушене його право.

Оскільки ОСОБА_1 не заявлялося клопотання про поновлення строку звернення із скаргою на дії державного виконавця, тому суд приходить до висновку, що розгляд скарги по суті є передчасним.

Разом із тим суд вважає за необхідне роз`яснити, що залишення скарги без розгляду не перешкоджає повторному зверненню скаржника до суду із зазначеною скаргою разом із заявленням клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись ст.ст. 447-451, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа (стягувач): ОСОБА_2 , на рішення та бездіяльність Головного державного виконавця Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Андрощук Світлани Василівни залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мотонок Т. Я.