Справа № 710/857/23
Провадження № 2/710/331/23
УХВАЛА

в порядку ст.12 ЦПК України

19.07.2023 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Щербак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кисличенко Л.А.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа без самостійних вимог Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний нотаріус виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до АТ « Альфа-Банк», у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 22.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, відповідно до якого стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 за кредитним договором № 500839925 від 17.09.2020, укладеним із Акціонерним Товариством «Альфа-Банк».

У судове засідання позивач та його представник не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. В позовній заяві наявне застереження про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Нормами ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими або електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зокрема посилається на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.06.2022 , тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині змін, які дозволяли вчиняти виконавчі написи нотаріуса про стягнення заборгованості на договорах кредиту, які не були нотаріально посвідченими.

Та зазначає, що кредитний договір № 500839925 від 17.09.2020 , який наданий приватному нотаріусу Бригіній В.О. для вчинення виконавчого напису , не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, ураховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у статті 81 ЦПК України, позивач мав би довести обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, зокрема те, що кредитний договір № 500839925 від 17.09.2020 не був посвідчений нотаріально.

Однак , позивачем не додано до позову договір 500839925 від 17.09.2020, не зазначено про його відсутністю у позивача, не зазначено про неможливість надання такого договору, не заявлено клопотання про витребування вказаного договору у осіб, які ним володіють.

Суд роз`яснює позивачу, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тому, суд пропонує позивачу надати до суду докази, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: кредитний договір № 500839925 від 17.09.2020.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 95, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Запропонувати позивачу в п`ятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали, надати суду докази, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: кредитний договір № 500839925 від 17.09.2020.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до п.9 ст.83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів),що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази уразі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Розгляд справи відкласти на 09.00 годину 15.09.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Щербак