Справа № 147/810/22
Провадження № 2-з/147/4/23
УХВАЛА

іменем України

28 липня 2023 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М., розглянувши заяву представника позивача адвоката Тимощука Є.С. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Ободівська» до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації та витребування майна,

в с т а н о в и в:

26.07.2023 представником позивача адвокатом Тимощуком Є.С. подано до суду заяву про забезпечення позову по справі №147/810/22. В обгрунтування заяви покликається на те, що у провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває справа за позовом ТОВ «Агрофірма «Ободівська» до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації права власності та витребування на користь позивача нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою суду від 15.11.2022 зупинено провадження по даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 147/691/22 про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.07.2023 у справі №147/691/22 клопотання захисника та обвинуваченого ОСОБА_1 задоволено, та звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст .358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 0000106 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України закрито. також скасовано арешт майна: будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.07.2021; земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0222, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 11.01.2022.

Таким чином, після набрання чинності ухвали суду від 17.07.2023 у справі №147/691/22 ОСОБА_1 матиме змогу вільно розпоряджатись шляхом їх відчуження або передачі на будівлі та споруди, які є предметом спору по справі №147/810/22 та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В ухвалі Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.07.2023 встановлено, що ОСОБА_1 зазначав про те, йому роз`яснено та зрозуміло суть обвинувачення, підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, та наслідки закриття з нереабілітуючих підстав кримінального провадження за ст. 49 КК України. Тобто ОСОБА_1 фактично визнав у своїх діях подію і склад інкримінованого йому кримінального правопорушення і на теперішній час, після скасування арешту на майно, яке є предметом спору у даній цивільній справі, вказана особа зможе вільно розпорядитись майном, право на яке ним зареєстровано на підставі поданих ним підроблених документів.

За наслідком наявного зареєстрованого права власності за відповідачем, в останнього відкрита можливість вчиняти будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном: укладати будь-які договори (відчуження, оренди, міни, іпотеки тощо), оформлювати право на земельну ділянку під будівлями, а нотаріуси, органи місцевого самоврядування чи державні реєстратори прав на нерухоме майно зможуть вчиняти дії щодо витребовуваного нерухомого майна, що призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача в межах предмета та підстав пред`явленого ним до суду позову, а також істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, постановленого за результатами його розгляду у разі задоволення позову. Саме тому ефективним заходом забезпечення позову вважають накладення арешту на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1, ч.3, ч.4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Вивчивши подану заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Даний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України у справі за № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року.

У рішенні Конституційного Суду України від 16 червня 2011 № 5-рп/2011 у справі № 1- 6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1 Протоколу. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2019 року (справа № 911/1695/18) зазначив наступне: законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову: відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, заявник зазначає в прохальній частині заяви: накласти арешт на комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як визначено у постанові Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв прозабезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

У заяві про забезпечення позову представником позивача наведено достатньо доводів щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що це спричинить неефективний захист або поновить порушені чи оспорювані права чи інтереси позивача, за захистом яких вони звернулися до суду і що саме такий вид забезпечення позову має бути застосований судом у даному випадку.

Заходи забезпечення позову відповідають заявленим вимогам, тобто безпосередньо зв`язані з предметом спору, є співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, в разі задоволення позову.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Перевірено аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховано те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Тому, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню, накладення арешту на майно є доцільним, оскільки воно є предметом позовних вимог, а невжиття заходу забезпечення позову, про який просить заявник, може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача адвоката Тимощука Є.С. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Ободівська» до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації та витребування майна задовольнити.

Накласти арешт на комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.М. Мудрак