Справа № 361/3004/22 Головуючий в суді І інстанції Сердинський В.С.
Провадження № 22-ц/824/7059/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Ковтун М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивував тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його матір`ю та у зв`язку з тяжким захворюванням вона повністю втратила зір та 27.04.1976 року її було встановлено інвалідність І групи.

Вказував, що вона не має можливості самостійно дбати про себе, не може переміщатися без сторонньої допомоги, у повному обсязі не може керувати своїми діями та потребує допомоги у виконанні повсякденних обов`язків.

Зазначав, що він має можливість дбати про матір, забезпечувати її доглядом та лікуванням, тому, просив суд визнати ОСОБА_2 недієздатною та призначити його її опікуном.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2023 року заяву задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - недієздатною та призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном над його матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 298 ЦПК України та не призначено по справі судову психіатричну експертизу, а також не було отримано висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради щодо необхідності призначення опікуном ОСОБА_2 заявника.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує на необізнаність його у необхідності проведення по справі судової психіатричної експертизи та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції вважав за необхідне визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатною, та встановити над нею опіку і призначити опікуном її сина ОСОБА_1 .

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною матір`ю заявника ОСОБА_1 (а.с. 3).

Згідно з довідкою ВТЕК №35 від 27 квітня 1976 року ОСОБА_2 встановлено І групу інвалідності з дитинства безстроково (а.с. 5).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №1086394 від 19 січня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом І групи підгрупа «Б» з дитинства по зору, довічно (а.с. 36).

У відповідності до індивідуальної програми реабілітації інваліда від 19 січня 2023 року МСЕК №160 ОСОБА_2 потребує стороннього догляду та побутове обслуговування (а.с. 31).

Статтею 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

В порядку ч.ч. 1,2 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

За змістом ст. 55 ЦК України опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з ст. 62 ЦК України опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна.

В порядку ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ч.3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

В силу ч.1 ст. 278 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Також положеннями ст.105 ЦПК України визначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Згідно з ч.1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я.

В порядку ч.1 ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.

Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 вказано на те, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Виходячи з наведених норм законодавства, кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому процесуальний закон визначає обов`язок заявника у заяві про визнання особи недієздатною викласти обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

У даній справі, як і в самій заяві відсутні посилання на наявність у ОСОБА_2 , як особи яку заявник просить визнати недієздатною, хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого остання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, так і в долучених до заяви додатках, відсутні належні та допустимі докази наявності у неї такого захворювання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не врахувано, що встановлений ОСОБА_2 медичний діагноз не відноситься ніяким чином до психічного захворювання, а відтак відсутні належні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання недієздатною ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про необхідність призначення по справі судової психіатричної експертизи, оцінюються колегією суддів критично, з огляду на відсутність зазначення в заяві про визнання особи недієздатною даних про психічнй розлад здоров`я ОСОБА_2 та відповідної медичної документації.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 298 ЦПК України, якими визначено, що судово-психіатрична експертиза призначається за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи, а тому, виходячи з принципу презумпції психічного здоров`я, колегія суддів не вбачає підстав для призначення такої експертизи на стадії апеляційного перегляду справи і вважає, що сама по собі відсутність даних про психічний розлад здоров`я є підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання недієздатною ОСОБА_2 .

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: