П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року місто Київ

справа № 355/1763/19

провадження№22-ц/824/6834/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Сергієнком Віталієм Костянтиновичем,

на рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 січня 2023 року, ухвалене у складі судді Червонописького В.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній власності, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 20219 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила виділити їй /12 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 в натурі та закріпити у власність: житлову кімнату 1-7, площею 16,7 кв.м, житлову 1-8, площею 13,3 кв.м., кухню 1-9 площею 14,7 кв.м., господарський блок «Б», площею 54,6 кв.м., погріб «В», площею 10,00 кв.м., вбиральня «Д», площею 2,2 кв.м., ворота з хвірткою № 1, колонка «К». Виділити позивачу 7/12 частини земельної ділянки, загальною площею 0,2502 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 7/12 частини земельної ділянки загальною площею 0,0825 га, цільове призначення якої є ведення селянського господарства.

Позов обґрунтовано тим, що сторони є спадкоємцями щодо майна померлого ОСОБА_5 . Між сторонами виникають постійні суперечки щодо володіння та користування спадковим майном.

Оскільки добровільно згоди щодо розподілу в натурі сторони досягти не можуть, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про виділ належної їй частки у спільному майні.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 18 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Виділено ОСОБА_1 7/12 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 в натурі та закріпити у власність: житлову кімнату 1-7, площею 16,7 кв.м., житлову 1-8, площею 13,3 кв.м., кухню 1-9 площею 14,7 кв.м., господарський блок «Б», площею 54,6 кв.м., погріб «В», площею 10,00 кв.м., вбиральня «Д», площею 2,2 кв.м., ворота з хвірткою № 1, колонка в цілому - як житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділено ОСОБА_1 7/12 частини земельної ділянки, загальною площею 0,2502 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 7/12 частини земельної ділянки загальною площею 0,0825 га, цільове призначення якої є ведення селянського господарства.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням представник відповідача адвокат Сергієнко В.К. подав апеляційну скаргу, в який просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Рішення вважає таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Установивши, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, суд першої інстанції не врахував, що виділ частки в цьому майні лише для позивачки є неможливим, у зв`язку з чим зробив помилковий висновок про наявність правових підстав для задоволення позову, що призвело до ухвалення незаконного рішення суду першої інстанції, в якому він виділив частку у спірному майні - тільки позивачці. Частка у майні відповідача залишилась не виділеною, право спільної часткової власності на неї не припинилось.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 не скористалась.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Блохін О.В. не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.218), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Сергієнко В.К. апеляційну скаргу підтримав і проси її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності від 15 березня 2018 року ОСОБА_1 належить частка у праві спільної сумісної власності на набуте майно за час шлюбу з покійним ОСОБА_5 , що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 2018 року ОСОБА_1 належить 1/12 частка у праві спільної сумісної власності на набуте майно за час шлюбу з покійним ОСОБА_5 , що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 11 липня 2019 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності у розмірі часток 1/12 та ОСОБА_1 та у розмірі 5/12 частки ОСОБА_2 .

В технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений ФОП ОСОБА_8 , станом на 8 вересня 2017 року, інвентаризаційна справа № 785, міститься висновок щодо визначення частки власності у спільному майні, за ОСОБА_1 рахується 7/12 частка на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

За висновком ФОП ОСОБА_8 від 11 липня 2019 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату оцінки від 11 липня 2019 року становить 413470 грн.

Рішенням Селичівської сільської ради Баришівського району Київської області №127-15-04 від 16 грудня 2004 року передану у приватну власність земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , спадкодавцю ОСОБА_5 .

Відповідно до відповіді відділу у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області вих. № 97-2151/0/278-19 від 19 вересня 2019 року станом на 31 грудня 2012 року, відсутня інформація щодо реєстрації державного акту на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належить спадкодавцю ОСОБА_5 .

Висновком експерта від 14 січня 2021 року № 8-20/21 встановлено наступне: враховуючи об`ємно-планувальні рішення житлового будинку виділити поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в натурі відповідно 7/12 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 та відповідно 5/12 частин того ж майна - ОСОБА_2 неможливий; - поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в натурі відповідно 7/12 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 та відповідно 5/12 до частин того ж майна - ОСОБА_2 можливий з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників домоволодіння 7/12 та 5/12 .

На розгляд суду пропонується два технічно можливі варіанти поділу в натурі приміщень житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 без втручання в капітальні конструктивні елементи будівлі.

Враховуючи розташування будівель та споруд на земельній ділянці, її площу, конфігурацію, частки співвласників у праві власності на житловий будинок (7/12 та 5/12) та зіставляючи з вимогами діючих нормативних документів вбачається. Що визначити варіанти виділу/встановлення порядку користування/ земельною ділянкою, площею 0,2502 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельною ділянкою, площею 0,0825 га з цільовим призначенням для ведення ОСГ по АДРЕСА_1 технічно можливо.

На розгляд суду пропонується два можливі варіанти виділу/встановлення порядку користування/ земельною ділянкою, площею 0,2502 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельною ділянкою, площею 0,0825 га з цільовим призначенням для ведення ОСГ по АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог. Суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог позивачем. До основи рішення суду першої інстанції вважав за можливе покласти висновок експерта від 14 січня 2021 року № 8-20/21, оскільки сторонами даний висновок не заперечувався та не оспорював ся на предмет невідповідності викладення у ньому обставин, що мають значення для вирішення спору або неправильності їх відображення у зазначеному висновку.

Проте, з такими висновками погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи. Поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просила виділити їй 7/12 частини нерухомого майна.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в прав власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення , а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсації співвласникові може бути надана лише за його згодою Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними.

При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам - тоді має місце поділ спільного майна.

Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється (правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, не врахував, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є помилковим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Сергієнком Віталієм Костянтиновичем, задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 січня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній власності, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 4297 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 21 липня 2023 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус