Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8940/22 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М.
Категорія 71 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/8940/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді АнциборенкоН.М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 2003 року проживала разом з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У подальшому шлюб між ними зареєстровано у встановленому законом порядку.

22 жовтня 2015 року шлюб між ними розірвано.

Позивачка вказує, що від фактичних шлюбних стосунків та від шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки молодший син ОСОБА_4 народився після того, як шлюб був розірваний, в актовому записі про народження відомості про батька дитини були записані зі слів матері, на підставі частини першої статті 135 СК України.

Позивачка вказує, що з 2020 року вони з відповідачем припинили фактичні шлюбі стосунки та ОСОБА_2 став проживати окремо від неї та дітей.

Зазначає, що обов`язок щодо утримання дітей вона здійснює самостійно, хоча 8 лютого 2016 року між ними укладено договір про сплату аліментів, згідно з яким ОСОБА_2 зобов`язувався сплачувати аліменти на утримання старшого сина у розмірі 500 грн. щомісячно. Однак, відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу у розмірі, достатньому для забезпечення життєво-необхідних потреб синів.

Окрім того, він заперечує ту обставину, що є біологічним батьком молодшого сина ОСОБА_4 .

Враховуючи вищезазначене, просила визнати відповідача батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести зміни до актового запису про народження дитини, видаливши запис про те, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України та зазначивши батьком ОСОБА_2 .

Також просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внесено зміни до актового запису №3308, вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області 1 грудня 2015 року, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: видалено запис про те, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, та зазначено батьком ОСОБА_2 .

Вирішено стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2500 грн., починаючи з 9 грудня 2022 року щомісячно та до повноліття дитини.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, зменшивши розмір аліментів з 2500 грн. до 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 10 серпня 2022 року створив нову сім`ю та перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_7 . При вирішенні спору суд не врахував його матеріальний стан, адже житловий будинок, право власності на який зареєстроване най його ім`я, він придбав за кошти своєї дружини. Внаслідок кризи в державі він не має можливості працевлаштуватися та не має постійного заробітку.

Також зазначає, що на його утриманні перебуває син його дружини від попереднього шлюбу - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Окрім того, стверджує, що надає матеріальну допомогу своїм батькам, які є особами з інвалідністю.

Також вказує, що старший син ОСОБА_9 періодично проживає разом з ним, а також з його батьками.

Вказані обставини свідчать про те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі, визначеному судом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що відповідає працює слюсарем у ПП « РІМ-БОГДАН» й має стабільний заробіток.

Обов`язок утримувати сина жінки, з якою відповідач уклав шлюб, покладено на батьків дитини, відтак твердження ОСОБА_2 про те, що дитина перебуває на його утриманні, є безпідставним.

В матеріалах справи також відсутні докази того, що відповідач утримує своїх непрацездатних батьків, адже наявність у них інвалідності не є беззаперечним доказом на підтвердження даної обставини.

Таким чином, вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 2500 грн. щомісячно.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, про що 22 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за №252.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Неповнолітній син сторін ОСОБА_4 зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін суд першої інстанції обгрунтовано зазначив про те, що з метою врахування інтересів дитини, враховуючи принцип регулювання сімейних відносин на засадах добросовісності та розумності, з відповідача підлягає стягненню 2500 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

При цьому, суд врахував ту обставину, що 18 липня 2022 року відповідач придбав за договором купівлі-продажу житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 . Суду не надано доказів того, що вказане нерухоме майно було придбане не за належні відповідачеві кошти.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилався на ту обставину, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження даної обставини.

Наявність у дружини ОСОБА_2 неповнолітньої дитини від попереднього шлюбу, не звільняє відповідача від обов`язку у першу чергу належним чином утримувати свого неповнолітнього сина, біологічним батьком якого він є.

Будучи особою працездатного віку та із задовільним станом здоров`я, ОСОБА_2 в силу приписів сімейного законодавства України зобов`язаний дбати про належний рівень матеріального забезпечення свого неповнолітнього сина.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду в частині вирішення спору про стягнення аліментів.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2023 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: