Справа № 367/9945/19
Провадження № 2/367/729/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

при секретарі судових засідань Главатчук Д.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 липня 2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали договір позики відповідно до умов якого ОСОБА_1 позичила ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США, що підтверджується договором позики. Підписанням договору сторони підтвердили факт передачі коштів. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_5 зобов`язувався провернути ці кошти в строк до 15 липня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відтак, в передбачені договором строки ОСОБА_5 борг не повернув. 7 листопада 2019 року Постановою Київського апеляційного суду за ОСОБА_4 було визнано право власності на 17/80 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується рішенням суду. Дане рішення набрало законної сили в день проголошення тобто 7 листопада 2019 році. Зазначає про те, що сума заборгованості за договором позики підлягає стягненню з ОСОБА_6 як спадкоємця боржника в межах спадкового майна.

Просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 20 000,00 доларів США та судові витрати.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

До суду від ОСОБА_4 надходив відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено про те, що вказані ОСОБА_1 в позовній заяві обставини не відповідають дійсності.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько Відповідачки - ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся Відповідачки - ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати Відповідачки.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер дідусь Відповідачки - ОСОБА_5 , спадкоємицею останнього є ОСОБА_4 . Одразу після поховання ОСОБА_5 (дідуся Відповідачки), його сестра ОСОБА_9 та ОСОБА_1 (Позивач) забрали всі документи на домоволодіння, замінили дверний замок та вселили в частину будинку, що перейшла в спадщину до Відповідачки без її згоди квартирантів. Відповідачку, якій на день смерті дідуся ледь виповнилося 20 років Позивач примусово вигнала з частини будинку, яка перейшла їй у спадщину. 3 серпня 2009 року (після смерті дідуся) Відповідачка не проживає за місцем реєстрації у належній їй частині спадкового майна. Після смерті дідуся ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини. Також із заявою про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулась ОСОБА_9 мати Позивачки та сестра померлого ОСОБА_5 . У зв?язку з подачею заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4 , нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_4 являлась спадкоємицею першої черги за правом представлення.

З вересня 2009 року по сьогоднішній день без згоди ОСОБА_4 в її частині житлового будинку проживають сторонні особи.

ОСОБА_1 з вересня 2009 року здає частину будинку квартирантам та отримує за неї доходи.

Вказує про те, що Постановою Київського апеляційного суду від 07.11.2019 р. №367/7387/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи:Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області, комунальне підприємство Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації», про визнання права на спадкове майно та усунення перешкод у користуванні спадковим майном, за ОСОБА_4 як спадкоємицею, визнано право власності на 17/80 частин житлового будику по АДРЕСА_1 .

Вказує про те, що до матеріалів справи долучено копію договору позики, проте, не долучено оригіналу. З тексту договору позики вбачається, що ОСОБА_5 повинен використовувати кошти для обслуговування свого майна, проведення ремонту, придбання речей індивідуального користування, інших матеріальних цінностей. В договорі також зазначено, що позичальник має право передавати кошти іншим особам, для того щоб вони вчинили на його користь дії, передбачені пунктом 3 договору. Крім того, в ньому зазначено, що ОСОБА_5 має право не повертати отримані грошові кошти, в разі передачі ним на користь ОСОБА_9 права на належну йому частину будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Сам договір позики укладено начебто в присутності ОСОБА_9 . Зазначає про те, що вказані в договорі обставини суперечать правовій природі договору позики, оскільки позичальник може використовувати отримані кошти на свій власний розсуд, без зазначення в договорі цілей такої позики.

Крім того, вказує про те, що абсолютним абсурдом є зазначення в договорі, що ОСОБА_5 має право не повертати отримані грошові кошти, в разі передачі ним на користь ОСОБА_9 права на належну йому частину будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , оскільки кошти він начебто брав у позику в ОСОБА_1 , а майно повинен передавати на користь ОСОБА_9 . Також викликає великий сумнів наявність у ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США та джерела їх походження, адже остання не надає доказів наявності у неї станом на 2008 р. такої суми коштів. Сам договір укладений на значну суму, але не є нотаріально посвідченим, та у забезпечення виконання зобов?язання за ним не укладено ні договору іпотеки, ні договору поруки.

За загальним правилом договори щодо передачі нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Вказує про те, що ОСОБА_9 - матір Позивачки померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказані вище обставини взагалі ставлять під сумнів існування договору позики. Так, до моменту визнання по судовому рішенню Київського апеляційного суду права власності на частину будинку за Відповідачем, Позивач навіть не зверталася з претензією до Відповідача щодо погашення заборгованості. Крім того, достовірно знаючи, що Відповідач є спадкоємицею померлого позичальника, Позивач не зверталася із заявою-претензією до нотаріальної контори, в якій би повідомляла, що спадкодавцем (померлим позичальником) не виконано умови договору позики та ним не погашена заборгованість.

Відповідач до моменту смерті дідуся ОСОБА_5 весь час проживала у будинку по АДРЕСА_1 , але ніколи не чула від останнього, щоб він брав у позику у когось якісь кошти. Дідусь станом на 2008 р. перебував вже у похилому віці, тому брати кошти у позику на якісь потреби він ніяк не міг.

Ухвалою суду від 02.03.2020 по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 11.10.2021 справу прийнято до провадження судді Мерзлого Л.В.

Ухвалою суду від 21.04.2023 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідач просив в задоволенні позову відмовити.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказувався факт укладення договору позики і його умови. Такі правові висновки щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на такі особливості виконання грошового зобов`язання: "Грошовою одиницею України є гривня (частина перша статті 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (частина перша статті 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України.

Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина друга статі 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України).

Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (частина перша статті 1046, частина перша статті 1049 ЦК України; див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16)".

Судом встановлено, що постановою Київського Апеляційного суду від 07.11.2019 по справі №367/7387/16, визнано за ОСОБА_4 право власності на 17/80 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 63/80 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з яких 22/100 частин будинку, належить їй на підставі договору дарування, посвідченого 20 травня1987 року за реєстровим номером №985, 227/400 частин у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З дослідженого в судовому засіданні оригіналу договору позики, укладеного 15 липня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 передала ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США, а ОСОБА_5 зобов`язується повернути цю суму коштів у строк до 15 липня 2010 року. Вказана сума грошових коштів передається при підписанні цього договору сторонами. ОСОБА_5 повинен використовувати вказані грошові кошти для обслуговування свого майна, проведення ремонту, придбання речей індивідуального користування та інших матеріальних цінностей. ОСОБА_5 має право не повертати отримані грошові кошти в разі передачі ним на користь ОСОБА_9 права на належну йому частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми позики, як спадкоємиці померлого опзичальника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 22,526,626,627,1046,1047 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,20000,00 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в розмірі 4800,00 грн.

Повний текст судового рішення складено 19.07.2023.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланнямhttp://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.В. Мерзлий