Дата документу 18.07.2023 Справа № 335/235/14-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/235/14 Головуючий у 1 інстанції: Апаллонова Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/1465/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» липня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Факторінгс», Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Шавлукова Заіра Арсенівна, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Коциян Меружан Оганесович про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог зазначив, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2010 року у справі № 2-3441/10, яке набрало законної сили 18.10.2010 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» у розмірі 76 661 грн. 31 коп., судовий збір в розмірі 766 грн. 61 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн., а всього 77 547 грн. 92 коп.

22 січня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу у справі № 335/235/14-ц про задоволення заяви ПАТ КБ «Надра» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

08 липня 2020 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу у справі № 335/235/14-ц про заміну стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» у виконавчому провадженні по виконанню заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2010 року у цивільній справі № 2-3441/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра Запорізьке регіональне управління до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

13.02.2023 року з розрахункового рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» було списано кошти в розмірі 27 343,93 грн. (двадцять сім тисяч триста сорок три гривні 93 копійки), на підставі платіжної вимоги Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружану Оганесович від 15.02.2023 року згідно виконавчого листа № 2-3441/10 виданого 31.10.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

17.02.2023 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження № 688312 ним було з`ясовано, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-3441/10 виданий 31.10.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк Надра" заборгованість по договору „Автопакет" в розмірі 76 661 грн. 31 коп. (в еквіваленті по курсу НБУ 9609,08 доларів США), з них заборгованість за кредитом 59207,45 (в еквіваленті 7 421, 34 доларів США), заборгованість за відсотками 12 163,02 (в еквіваленті 1 521,57 доларів США),заборгованість за пенею 2 200,17 грн. (в еквіваленті 275,78 доларів США),заборгованість за кредитною лінією 2 111,14 грн. (в еквіваленті 264,64 доларів США), заборгованість за відсотками по кредитній лінії 560,61 грн. (в еквіваленті 70,27 доларів США), заборгованість за пенею по кредитній лінії 418,98 (52,51 доларів США), судовий збір в розмірі 766 гривень 61 копійок, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 гривень, а всього 77547 грн. 92 коп. Постанову про відкриття виконавчого провадження № 688312 винесено приватним виконавцем 29.11.2021 року.

Постанова про відкриття виконавчого провадження ані поштою, ані іншим чином йому не надходила.

У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначена адреса ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Згідно даних ГУМВС України в Запорізькій області місце проживання ОСОБА_1 : 02.06.2011 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження № 67688312 на виконавчому листі № 2-3441/10, виданому 31.10.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ним було виявлено відмітку державного виконавця Вознесенівського ВДВС Бурацелі С.Г. від 13.08.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 37 Закону України « Про виконавче провадження», яка була зроблена згідно з ч.2 п. 21 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» закінченні виконавчого провадження».

Натомість, при перевірці автоматизованої системи виконавчих проваджень відомості про знаходження зазначеного виконавчого листа на виконанні Вознесенівського ВДВС відсутні. Згідно повідомлення Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проведеною перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП), в пошуках ВД/ВП, ВД/ВП (спец розділ), ВД/ВП архів, відомості про наявність виконавчого листа № 2-3441/10 виданого 31.10.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя на виконанні відсутні.

Крім того державний виконавець Бурацелі С.Г ніколи не працював у Вознесенівському відділі ДВС. Таким чином, відмітка на виконавчому документі містить ознаки фіктивності.

20.06.2017 державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУ юстиції у Запорізькій області Ярошенко А.О. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно з п.7 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Строк для повторного пред`явлення до 20.06.2020 року.

17.02.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою Заірою Арсенівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64542245, на підставі виконавчого листа № 2-3441/10, виданого 31.10.2013 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

02.06.2021 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

27.11.2021 року ТОВ «ФК «Факторінгс» надало заяву про відкриття виконавчого провадження Приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружану Оганесовичу.

Посилаючись на те, що стягувачем ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання 20.06.2020 року, заявник просив:

-визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-3441 виданий 31.10.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя стягнення з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерна товариства комерційний банк «Надра» заборгованість по договору «Автопакет» розмірі 76 661 грн. 31 коп. еквіваленті по курсу НБУ 9609,08 доларів США), з них заборгованість за кредит 59207,45 (в еквіваленті 7421, 34 доларів США), заборгованість за відсотками 163,02 (в еквіваленті 1 521,57 доларів США),заборгованість за пенею 2 200,17 грн (в еквіваленті 275,78 доларів США),заборгованість за кредитною лінією 2 111,14 грн (в еквіваленті 264,64 доларів США), заборгованість за відсотками по кредитній 560,61 грн. (в еквіваленті 70,27 доларів США), заборгованість за пенею по кредит лінії 418,98 (52,51 доларів США), судовий збір в розмірі 766 гривень 61 копійок, витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 гривень, а всі 77547 грн. 92 коп.;

-стягнути з ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 27 343,93 грн., як безпідставно одержані стягувачем від боржника за виконавчим документом;

-стягнути з ТОВ «ФК "ФАКТОРІНГС» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий, збір 858,88 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дослідження судом першої інстанції відмітки на виконавчому листі від 13.08.2018 року державного виконавця Вознесенівського відділу ДВС Бурацелі С.Г. про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст. 37 Закону, яка була зроблена згідно з ч. 2 п. 21 Інструкції з організації примусового виконання рішень; не прийняв до уваги повідомлення Вознесенівського ВДВС у мсті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що проведеною перевіркою АСВП, що відомості про наявність виконавчого листа № 2-3441/10, виданий 31.10.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, на виконанні відсутні; крім того, державний виконавець Бурацелі С.Г. ніколи не працював у Вознесенівському ВДВС, а суд скористався відомостями ЄДРПОУ, які є в загальному доступі, і встановив, що у Вознесенівському відділу ДВС, код 35037170 працює ОСОБА_3 , тому відсутні належні, допустимі і достовірні докази, які б свідчили про те, що виконавчий лист № 2-3441/10 не пред`являвся до ВДВС і не повертався стягувачу державним виконавцем 13.08.2018 року, просив скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з відсутності підстав вважати, що виконавчий документ був виданий помилково або з інших, визначених положеннями частини 2 статті 432 ЦПК України, підстав. З огляду на вказані обставини суд дійшов висновку про те, що також не підлягає задоволенню і похідна вимога заяви про стягнення з ТОВ «ФК ФАКТОРІНГС» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 27 343,93 грн., як безпідставно одержані стягувачем від боржника за виконавчим документом.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2010 року у справі № 2-3441/10, яке набрало законної сили 18 жовтня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» в особі фіт ВАТ КБ «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» у розмірі 76 661 грн. 31 коп., судовий збір в розмірі 766 грн. 61 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн., а всього - 77 547 грн. 92 коп.

Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 2-3441/10, виданого на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2010 року, встановлено до 18.10.2013 року (а.с.13-14).

22 січня 2014 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/235/14-ц задоволено заяву ПАТ КБ «Надра» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено (а.с.75-76).

Поновлено ПАТ КБ «Надра» строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа № 2-3441/10, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 31.10.2013 року на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2010 року по справі за позовом ВАТ КБ «Надра» Запорізьке регіональне управління до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Ухвала суду набрала законної сили 27 січня 2014 року.

20.06.2017 року державним виконавцем Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУ юстиції у Запорізькій області Ярошенко А.О. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно з п.7 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Строк для повторного пред`явлення до 20.06.2020 року (а.с.14).

13.08.2018 року державним виконавцем Вознесенівського ВДВС на виконавчому документі проставлено відмітку 13.08.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ч.1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.14).

Судом першої інстанції встановлено, що 08 липня 2020 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/235/14-ц замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» у виконавчому провадженні по виконанню заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2010 року у цивільній справі № 2-3441/10 за позовом відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра Запорізьке регіональне управління» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

02.06.2021 року приватним виконавцем Шавлуковою З.А. згідно заяви ТОВ «ФК «Факторінгс» виконавчий лист №2-3441/10 за заявою повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.16-17).

19.11.2021 року ТОВ ФК «Факторінгс» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. із заявою про прийняття до виконання та відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-3441/10 (а.с.15).

29.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. відкрито виконавче провадження ВП №67688312 за виконавчим листом № 2-3441/10, (а.с.18-19).

На підставі платіжної вимоги приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. від 15.02.2023 року з розрахункового рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» було списано кошти в розмірі 27 343,93 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

За приписами ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час видачі виконавчого листа № 2-3441/10) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років; 3) посвідчення комісій по трудових спорах - протягом трьох місяців; 4) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 5) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не встановлено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються: 1) для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) для виконання рішень господарських судів - з наступного дня після набрання рішенням законної сили; 3) для виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 4) для виконання рішень, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, - з дня винесення відповідної постанови. По інших виконавчих документах строк пред`явлення їх до виконання встановлюється з наступного дня після їх видачі, якщо інше не встановлено законом. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України (аналогічна норма містилася в частині четвертій статті 369 ЦПК України, 2004 року, в редакції, чинній на час розгляду справи), суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц, у справі № 2-4671/11 провадження № 61-45337св18 від 20.02.2019 року.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що чинне цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у разі встановлення обставин, які б свідчили про те, що такий виконавчий лист у момент його видачі видано помилково, безпідставно або необґрунтовано у зв`язку з відсутністю обов`язку у боржника.

Вирішуючи по суті заявлені вимоги ОСОБА_1 , суд обґрунтовано виходив з того, що виконавчий лист було видано Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення суду від 07.10.2010 року та за наявності на це правових підстав. Разом з цим, обов`язок боржника перед стягувачем продовжує існувати на теперішній час, а тому, виконавчий лист і наразі має статус такого, що підлягає виконанню.

Судовою колегією встановлено, що ОСОБА_1 протягом розгляду справи посилався на те, що державний виконавець Бурацелі С.Г. не працював у Вознесенівському ВДВС, з урахуванням чого відмітка від 13.08.2018 року на виконавчому листі № 2-3441/10, містить ознаки фіктивності, а тому виконавчий лист до виконання до 20.06.2020 року не пред`являвся, а стягувачем пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно з повідомленням Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), наданим на запит заявника, окрім іншого дійсно зазначено, що державний виконавець Бурацелі С.Г. не працював у Вознесенівському відділі ДВС.

Разом із тим, судом першої інстанції в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України було здійснено запит відомостей щодо Вознесенівського ВДВС, та отримана відповідь, з якої слідує, що у Вознесенівському ВДВС працює виконавець Букацелі С.І. (а.с.71).

Судова колегія звертає увагу, що ОСОБА_1 не звертався до Вознесенівського ВДВС щодо внесення виправлень до виконавчого листа № 2-3441/10 в графі «Відмітки державного виконавця про виконання рішення (вироку) або повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення» в частині невірного зазначення прізвища державного виконавця при проставлені відмітки від 13.08.2018 року.

Разом з тим, стверджуючи про фіктивність підпису державного виконавця, ОСОБА_1 не було ініційовано питання проведення почеркознавчої експертизи на предмет справжності вчинення такої відмітки у виконавчому листі та, відповідно, підпису державного виконавця.

З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що невірне зазначення прізвища державного виконавця внаслідок його нечіткого зазначення у виконавчому листі, без надання належних і допустимих доказів, не може достовірно підтверджувати фіктивність зробленої відмітки, про що зазначив заявник у заяві і, тим більше, не є належним доказом на спростування факту повернення виконавчого документу стягувачу 13.08.2018 року державним виконавцем.

Необґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі на відсутність відомостей про перебування виконавчого листа № 2-3441/10, виданого 31.10.2013 року, на виконанні.

Судом першої інстанції встановлено, що з відповіді Вознесенівського ВДВС від 06.03.2023 року вбачається, що інформація про стан виконання виконавчого листа № 2-3441/10, не була надана заявнику у зв`язку з об`єктивною неможливістю її надання через припинення доступу користувачів до Єдиних і Державних реєстрів (а.с.10).

Колегія суддів звертає увагу, що припинення доступу користувачів м. Запоріжжя та всієї території Запорізького району до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, не свідчить про те, що вищезазначений виконавчий лист не перебуває на виконанні.

Крім того, з Витягу з АСВП від 10.04.2023 року слідує, що виконавче провадження № АСВП 67688312 відкрито 29.11.2021 року, стан ВП: зупинено (а.с.9).

Отже, правильним є висновок суду про відсутність у матеріалах заяви належних, допустимих доказів, які б свідчили про те, що виконавчий лист №-2-3441/10 не пред`являвся до ВДВС на виконання та не повертався стягувачу державним виконавцем 13.08.2018 року.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що виконавчий лист № 2-3441/10, виданий відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили та не скасовано в подальшому судами вищих інстанцій, видано помилково або що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності дій приватного виконавця щодо відкриття виконавчих проваджень після 20.06.2020 року з огляду на закінчення строку пред`явлення виконавчого листа № 2-3441/10 до виконання, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки положеннями чинного законодавства порушення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання не віднесено до підстав застосування положень ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що заявник, стверджуючи про порушення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, не надав доказів звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження, яке, на його думку, відкрито з порушенням встановлених законодавством строків, а також не порушував питання щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з цих підстав.

З огляду на вказане, враховуючи дійсність та чинність постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 67688312 від 29.11.2021 року, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання виконавчого листа № 2-3441/10, виданого Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Суд першої інстанції дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та надав їм належну оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на вищевикладене, правильним є висновок суду про те, що вимога заяви про стягнення з ТОВ «ФК ФАКТОРІНГС» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 27 343,93 грн., як безпідставно одержані стягувачем від боржника за виконавчим документом не підлягає задоволенню.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судових рішень, не встановлено.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 липня 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова