Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЄУН № 337/3852/23

Провадження 2-о/337/192/2023

25 липня 2023 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Волошина Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою адвоката Михайлова Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 , третя особа Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в :

Адвокат Михайлов Д.О., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 , у пологовому будинку м. Сімферополь, народила доньку ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що медичні документи про народження дитини отримані на території АР Крим, є зразка Російської Федерації, а саме, є недійсними, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України - відсутня, батьки позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження дитини на території України в позасудовому порядку.

Крім того не має можливості підтвердити громадянство України дитини та реалізувати в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Матір`ю дитини є ОСОБА_4 , як жінка, що народила дитину, і оскільки вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі, то батьком дитини є ОСОБА_1 за спільною заявою матері та батька. У зв`язку з чим просить заяву задовольнити.

Ухвалою суду від 25.07.2023 року по справі відкрито провадження.

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Михайлов Д.О., в судове засідання не з`явився, звертаючись до суду з заявою, у ній зазначив, що просить проводити розгляд справи у його відсутності та відсутності заявника.

Представник третьої особи до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

За загальними правилами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно ОСОБА_3 , для державної реєстрації народження дитини.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно з п.14 розділу III Правил державної реєстрації актів громадського стану в Україні якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини за заявою будь-кого з них.

Відповідно до ст.7 Закону України Про громадянство України: особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Відповідно до ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, та вбачається з копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 громадянин РФ, та ОСОБА_3 , громадянка РФ, уклали шлюб 19.10.2018 року, який зареєстрований відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

Після реєстрації шлюбу, прізвище чоловіка « ОСОБА_5 », прізвище дружини « ОСОБА_5 » ( а.с.8).

Як вбачається з копії паспорту серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився у м. Сімферополь , він є громадянином України, паспорт виданий Київським РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в АР Крим. 25.07.2008 року ( а.с.4).

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася у м. Феодосія, АР Крим серії НОМЕР_2 , паспорт виданий 20.03.2012 року Феодосійським МВ ГУМВС України в АР Крим ( а.с. 6).

Після реєстрації шлюбу, прізвище дружини « ОСОБА_5 » ( а.с.8).

Копію паспорту, який отримано ОСОБА_3 , після реєстрації шлюбу, тобто після зміни прізвища з ОСОБА_6 на ОСОБА_5 , до заяви адвокатом не долучено.

З копії виписного епікризу від 25.06.2022 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , народила дівчинку.

При цьому, у виписному епікризі не вказано число, місяць, рік народження особи, яка народила дитину.

До суду, із даною заявою звернувся адвокат Михайлов Д.О. в інтересах ОСОБА_1 .

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що адвокатом не доведено факт того, дитину- ОСОБА_2 , народила саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки дитина народжена зовсім від іншої жінки, а саме від ОСОБА_4 ( а.с 8,9).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що адвокатом, в інтересах ОСОБА_1 , надано суду недостовірні відомості щодо народження дитини та її батьків.

Адвокат, звертаючись до суду з заявою, зазначив, що матір`ю дитини є ОСОБА_3 , як жінка, що народила дитину, і оскільки вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі, то батьком дитини є ОСОБА_1 за спільною заявою матері та батька.

Вказане у заяві вочевидь протиречить матеріалам справи, з яких вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 , громадянин РФ, та ОСОБА_3 , громадянка РФ, уклали шлюб 19.10.2018 року, який зареєстрований відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. (а.с. 8).

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Задоволення ж заяви, у викладеній редакції, неможливе, оскільки за загальними приписами цивільного та сімейного законодавства України захист порушеного права та його відновлення можливе лише за умови доведеності цього права.

Відповідно до ст.. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі і народження дитини в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що відомості про дитину та її матері, зазначені в заяві, не співпадають з відомостями, зазначеними в копію виписного епікризу та копії довідки про народження дитини, суд позбавлений можливості встановити заявлений факт, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 6 червня 2018 року по справі № 758/2671/17 провадження № 61-25701св18.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 247, 263-265, 293, 315, 317, 319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_7 , третьої особи: Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Г.Є. Гнатик