П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВА)

21 липня 2023 року м. Київ

Справа №759/9392/22

Провадження № 22-з/824/803/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретарів: Карпенка В.Р.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білоусько Ігора Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що наказом «По особовому складу» від 09 серпня

2004 року № 255-вк Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги» позивача було зараховано на посаду лікаря-ортопеда по наданню нагальної допомоги травматологічного відділення № 1 з 09 серпня 2004 року на 0,5 ставки, а наказом від

12 червня 2014 року № 78-П переведено на 1,0 ставки з 13 червня 2014 року.

Наказом від 30 травня 2022 року № 79-П «По особовому складу» за підписом

в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Берегового О. працівників в тому числі

і позивача було переведено на 0,75 ставки з 01 червня 2022 року по 31 серпня 2022 року.

В подальшому 01 червня 2022 року за наказом № 82-П в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Берегового О. було оголошено простій працівникам згідно додатку № 1 з 06 червня 2022 року в тому числі і позивачу.

Позивач зазначав, що накази від 30 травня 2022 року № 79-П та від 01 червня

2022 року № 82-П є незаконними та такими, що порушують його права, посилаючись на те, що зі змісту наказу від 30 травня 2022 року № 79-П позивач був ознайомлений тільки 06 червня 2022 року, що є порушенням статті 32 КЗпП України, оскільки його необхідно було повідомити не пізніше ніж за два місяці. Крім того, зазначив, що оскаржуваний наказ у розумінні наведених приписів статті 98 КЗпП України є незаконним, оскільки оплата праці працівників Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як установи що фінансується з бюджету, має здійснюватися на підставі, в тому числі і галузевих угод, до яких відносяться зазначені договори.

Крім того, зазначив, що наказ № 82-П щодо оголошення простою суперечить частині першій статті 34 КЗпП України, а тому є незаконним.

Вважав, що незаконне відсторонення його від роботи та запровадження щодо нього простою без належних на те законних підстав та з порушенням процедури призвели до того, що ним недоотримано значний розмір заробітної плати у сумі 61 943,30 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати наказ від 01 червня 2022 року №82-П «Про оголошення простою у зв`язку із веденням воєнного стану та наявністю кредиторської заборгованості ч. 1 ст. 34 КЗпП України» виданий виконуючим обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги»; визнати незаконним та скасувати наказ

від 30 травня 2022 року № 79-П «По особовому складу» виданий виконуючим обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги»; стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» на користь

ОСОБА_1 61 943,30 грн недоотриманої заробітної плати.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня

2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 01 червня 2022 року № 82-П «Про оголошення простою у зв`язку із веденням воєнного стану та наявністю кредиторської заборгованості ч. 1 ст. 34 КЗпП України» виданий виконуючим обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Визнано незаконним та скасовано наказ від 30 травня 2022 року № 79-П «По особовому складу» виданий виконуючим обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Стягнено з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» на користь ОСОБА_1 61 943,30 грн недоотриманої заробітної плати за червень-серпень 2022 року включно.

Рішення суду мотивоване тим, що видача спірних наказів відбулась у порушення норм трудового законодавства України.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року стягнено з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 19 884,80 грн та витрати на правову допомогу в розмірі

32 000,00 грн, а всього стягнено 33 984,80 грн.

Додаткове рішення мотивоване тим, що при ухваленні рішення та дослідженні матеріалів справи Святошинським районним судом м. Києва не вирішено питання про судові витрати.

18 березня 2023 року представник Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - адвокат

Степанченко А. В. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлені судом обставини не відповідають дійсності, оскільки наказ №79-П «По особовому складу» від 30.05.2022 року стосувався лише тих працівників, які за власною письмовою заявою погодились на переведення їх на 0,75 ставки з 01.06.2022 року по 31.08.2022 року. Проте, позивач на надав таку згоду, тобто відмовився від такої пропозиції, а тому його не було переведено на 0,75 ставки у зазначений в наказі період часу.

Оскільки наказ №79-П «По особовому складу» від 30.05.2022 року не має жодного відношення до позивача, жодним чином не порушує його права, відповідач вважає, що задоволення судом вимоги позивача про його скасування є незаконним.

Щодо наказу №82-П від 01.06.2022 року «Про оголошення простою у зв`язку із введенням воєнного стану та наявністю кредиторської заборгованості» зазначає, що простій працівників лікарні, був оголошений у зв`язку із введенням воєнного стану та наявності кредиторської заборгованості згідно ч.1 ст.34 КЗпП України, в тому числі позивачу по справі з проведенням розрахунку заробітної плати згідно ст.113 КЗпП України в розмірі 2/3 посадового окладу.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 червня 2023 року, апеляційну скаргу Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), подану адвокатом Степанченком Артемом Валентиновичем, залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року залишено без змін.

08 червня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білоусько І.В. про ухвалення у справі додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 30000 грн.

Відповідачем заперечення на заяву щодо стягнення витрат на правову допомогу, до суду не надано, заяву про стягнення витрат на правову допомогу було отримано відповідачем завчасно.

За правилами частини третьої статті статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Належним чином повідомленні про день, час та місце розгляду справи сторони по справі в судове засідання не з?явились.

Неявка сторін в судове засідання, які належним чином повідомлені про дачу, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білоусько І.В. про ухвалення у справі додаткового рішення та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката білоусько І.В. про ухвалення у справі додаткового рішення підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Таким чином цивільним процесуальним законодавством обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) та у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи відомо, що 08 червня 2022 року між адвокатським об`єднанням «Канони Права» та ОСОБА_1 було укладено договір № 01-ФО/2022 про надання професійної правової/правничої допомоги. У договорі про надання професійної правової/правничої допомоги сторони визначили розмір гонорару за правничу допомогу. На підтвердження розміру витрат на правничу (правову) допомогу ОСОБА_1 , представником позивача до матеріалів справи долучено акт передання-прийняття послуг з професійної правової/правничої допомоги від 08 червня 2023 року, квитанцію про сплату послуг в сумі 30000 грн.

Частинами п?ятою, шостою статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною другою статі 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені.

Ураховуючи наведене, Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що

позивачем ОСОБА_1 було понесено витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в апеляційному суді в сумі 30000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 268, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білоусько Ігора Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу- задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, м. Київ вул. Братиславська,3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) 30000 грн.судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна