ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/427/23 Справа № 193/1132/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 193/1132/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Хейло Я.В.,

суддів - Мірути О.А., Тимченко О.О.,

секретар судового засідання: Тимофєєва В.О.

сторонни:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пізняка Віктора Івановича про ухвалення додаткової постанови Дніпровським апеляційним судом у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив 23 грудня 2022 року, до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування - відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 червня 2023 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року - скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування - задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривен 00 (нуль) копійок.

29 червня 2023 року представником позивача на адресу апеляційного суду надіслано заяву про ухвалення додаткової постанови у справі № 193/1132/22, в якій він просить стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 55 000,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пізняк В.І. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на вимогах заяви наполягав.

Представник відповідача Новікова С.А. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог.

Згідно ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд,що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Так, згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 у суді першої та апеляційної інстанції представляв адвокат Пізняк Віктор Іванович (ордер Серія АЕ № 1167889, Серія АЕ № 1192578).

При ухваленні апеляційним судом постанови у цивільні справі № 193/1132/22 не було вирішено питання розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, у якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, щопри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції,висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Колегія суддів зазначає, що за результатом розгляду апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року, рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року - скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування - задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривен 00 (нуль) копійок.

За правилами частин першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення

позову - на відповідача.

Колегія суддів проаналізувавши надані представником позивача докази надання професійної правничої допомоги вважає неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а відтак, необґрунтованими та недоведеними вимоги про стягнення 55 000,00 грн.

Відповідно до Акту прийому - здачі наданих послуг від 26 червня 2023 року за договором про надання юридичної (правової допомоги ) від 01 жовтня 2020 року вбачається, що за вивчення матеріалів, складання позовної заяви (надання консультацій клієнту) про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування 20 000,00 грн.; участь у судовому засіданні 28.06.2023 року - 5 000,00 грн.; гонорар успіху - 30 000,00 грн. ( а.с. 170).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокату позивача обставини справи на момент її розгляду у суді апеляційної інстанції були відомі, оскільки він приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, позиція позивача протягом часу розгляду справи у судах не змінювалась.У суді першої інстанції адвокат надавав заяви про розгляд справи за його відсутності. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції аргументована подібними доводами, що позовна заява.

Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 року у справі № 912/1025/20 дійшов висновку про часткове задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки визнав безпідставними частину послуг (аналіз скарги, клопотань, судових рішень, тощо) з огляду на те, що адвокат представляв інтереси сторони в попередніх судових інстанціях, а тому був обізнаний з позицією сторони та судовими актами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Крім того, судом апеляційної інстанції задоволено повні вимоги у пропорційному співвідношенні з заявленими вимогами у розмірі 1 відсотка, що не може свідчити про сто відсотковий позитивний результат для клієнта. Зокрема, у заяві про ухвалення додаткового рішення є посилання на п.2.1. додаткової угоди до договору про надання юридичної допомоги від 09 травня 2023 року, згідно якого гонорар успіху складає - 10 000,00 грн., проте у доданому до заяві про ухвалення додаткового рішення Акті - гонорар успіху - 30 000,00 грн., відповідно до доданої Додаткової угоди від 09 грудня 2022 року.

Договору про надання юридичної допомоги ні, від 01 жовтня 2020 року, ні від 09 травня 2023 року адвокатом до апеляційного суду не надано та матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Пізняк В.І. приймав участь у судовому засіданні у апеляційні інстанції (а.с. 151-152), таким чином, з 55 000,00 грн., заявлених представником позивача як вартість витрат на професійну правничу допомогу адвоката, колегія суддів вважає за можливе задовольнити 5 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 270, 381 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пізняка Віктора Івановича про ухвалення додаткової постанови Дніпровським апеляційним судом у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 липня 2023 року.

Головуючий:

Судді