Провадження 6/127/261/23
У Х В А Л А

12 липня 2023 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пращука В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

подання зареєстроване судом 12.07.2023 року і мотивоване тим, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження № 70748614 з примусового виконання виконавчого листа № 127/20584/22, виданого 06.01.2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договорами позики від 19.10.2021 року та від 20.12.2021 року в розмірі 6 088 доларів США.

13.01.2023 року державним виконавцем прийнято постанови про відкриття виконавчого провадження, про розмір витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника.

Державним виконавцем було встановлено, що за боржником не зареєстрована сільськогосподарська техніка, відсутні транспортні засоби, земельні ділянки, відсутній дохід, відсутня відкриті банківські рахунки. 27.06.2023 року встановлено, що майна боржника за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на яке можливо звернути стягнення, не виявлено.

З моменту відкриття виконавчого провадження боржник кордон України не перетинала.

Рішення суду боржник не виконала.

Державний виконавець просив суд: тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань згідно виконавчого листа № 127/20584/22, виданого 06.01.2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 6 088 доларів США.

В судове засідання державний виконавець Пращук В.В. не з`явився, просив подання розглянути у його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2022 року № 127/20584/22 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договорами позики від 19.10.2021 року та від 20.12.2021 року в розмірі 6 088 доларів США. В решті вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 2 226, 39 грн. (а.с. 47-49).

Рішення суду набуло чинності, був виписаний та 06.01.2023 року виданий стягувачу виконавчий лист (а.с. 54).

13.01.2023 року державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 70748614 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 127/20584/22, виданого 06.01.2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 6 088, 00 доларів США

Постановою від 13.01.2023 року у вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

Як зазначає державний виконавець, ним було встановлено, що за боржником не зареєстрована сільськогосподарська техніка, відсутні транспортні засоби, земельні ділянки, відсутній дохід, відсутня відкриті банківські рахунки. 27.06.2023 року встановлено, що майна боржника за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на яке можливо звернути стягнення, не виявлено.

З моменту відкриття виконавчого провадження боржник кордон України не перетинала.

Рішення суду станом на день звернення до суду із даним поданням боржник не виконала.

Пред`являючи до примусового виконання виконавчий лист у справі № 127/20584/22 стягувач повідомляв про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань та просив про тимчасове її обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості. Мотивував тим, що ОСОБА_1 має намір виїхати на постійне проживання в Ізраїль.

У поданні державний виконавець вказує, що кошти за рішеннями суду боржник не сплачує, однак, про реалізацію усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення не зазначає.

Дане подання розглядається відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України частинами 1, 3, 4 якої передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Випадки тимчасового обмеження права громадянина виїзд з України визначені в Законі України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», в редакції чинній на момент звернення із поданням до суду та на момент розгляду подання, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Разом з тим, застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

В інформаційному листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» судам роз`яснено, що «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має не виконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, на які посилається суб`єкт подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Саме на державного виконавця покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних доказів на підтвердження факту ухилення боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов`язання, також викладена в рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».

Разом з тим, належних доказів ухилення боржника від виконання зобов`язань державний виконавець до подання не додав.

До подання не додано доказу, що боржник ОСОБА_1 повідомлена про відкриття виконавчого провадження, що постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана на адресу боржника, що ОСОБА_1 викликалась до відділу ДВС для надання пояснень щодо невиконання судового рішення.

Державним виконавцем не надано доказів навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, доказу про намір боржника виїхати за межі України з метою ухилення виконання судового рішення.

Також державним виконавцем не надано доказів перевірки майнового стану боржника за місцем її проживання (акту перевірки), лише вказано про таку перевірку у поданні, та доказів про наявність нерухомого майна у власності боржника.

Суд враховує, що невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, але державним виконавцем не доведено, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання рішення суду, хоча має змогу погасити борг у повному обсязі, але не робить цього без поважних причин.

Враховуючи вимоги ст. 33 Конституції України про те, що кожному гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання і право залишити територію України, Конвенцію про захист прав і основоположних свобод, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України,

у х в а л и в :

відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пращука Вадима Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, що передбачений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Повне судове рішення складене 12 липня 2023 року.

Суддя: