У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2023 Справа №607/12424/23

Провадження №2/607/2652/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ» про визнання кредитного договору недійним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «КІФ» в якому просить: визнати недійсним кредитний договір №194596 від 12.10.2021, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ`та Чигур О.В.

Частиною другою статті 27 ЦПК України визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 ЦПК України визначено випадки підсудності справ за вибором позивача.

Так, звертаючись з даним позовом до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позивач посилається на ч. 5 ст. 28 ЦПК України, яка передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Однак, вважаю, що така позиція позивача не відповідає вимогам закону з огляду на таке.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якою регулюються права споживача в разі придбання ним продукції у кредит, визначено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з п.п. 1-1, 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пунктами 1-2 ч. 2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що дія цього Закону не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця; договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами.

Як вбачається з витягу з сайту «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ», а саме інформації стосовно ОСОБА_2 станом на 23.11.2021 (рік укладення договору), термін дії Договору позики №194596, який оспорюється позивачем з 12.10.2021 по 04.11.2021, тобто кредит надавався строком на 23 днів.

Таким чином, норми Закону України «Про захист прав споживачів» на вказані правовідносини не поширюються, а відтак відсутні підстави для застосування ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Як вбачається із позовної заяви та інформації, розміщеної на офіційному сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та господарських формувань Міністерства юстиції України, місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ»є: вулиця Отакара Яроша, буд. 24Б, м. Харків, 61072.

На підставі викладеного приходжу до переконання, що даний спір не підсудний Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області та підлягає передачі на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова за місцезнаходженням відповідача.

Згідно з частиною 9 статті 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

В силу вимог ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, про що постановляється ухвала ( п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК).

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин, вважаю за необхідне, передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ» про визнання кредитного договору недійним, на розгляд Дзержинського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст.ст. 27, 31-32, 187, 261, 353-354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ» про визнання кредитного договору недійним, передати на розгляд Дзержинського районного суду м. Харкова (проспект Перемоги, 52В, м. Харків, 61000).

Копію ухвали направити позивачу.

Передати справу на розгляд іншого суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законноїсили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Н. Р. Кунець