Єдиний унікальний номер 725/2626/23
Номер провадження 2/725/313/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2023

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: - Галичанського О.І.,

при секретарі: - Симик І.М.,

за участю представника позивача ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом представника Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг, витребування майна із чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказним позовом .

В обґрунтування вимог зазначив , що Наказом начальника Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) від 04 квітня 2022 року № 173 -ОС майстер - сержанта ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу військової частини.

Відповідно до наказу начальника Головного центру від 27 квітня 2022 року № 215 - ОС із майстер -сержантом ОСОБА_1 припинено (розірвано контракт) та звільнено з військової служби у запас через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме - військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років .

Додатково вказує, що при звільненні відповідачки з військової служби їй виплачено помилково одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 25 (двадцять п`ять) повних календарних років служби в сумі 184 885 грн. (сто вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) гривень ).

Стверджує, що відповідно до положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте , згодом відпала.

Враховуючи наведене , просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) безпідставно набуте майно на суму 184 8885 гривень, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 773 грн. 27 коп.

Від представника відповідачки до суду подано відзив на позов, в якому адвокат Каверін С.М. просив відмовити у задоволенні позову , оскільки позов не обгрунтований та доказів на безпідставність отримання відповідачкою одноразової виплати при звільненні- позивачем не надано.

Крім того , вказав , що в умовах особливого періоду у зв`язку із самостійним вихованням дитини віком до 18 років право на вказану виплату ОСОБА_1 набула відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , згідно якої військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

На підставі вищевикладеного, стверджує, що ОСОБА_1 на законних підставах отримала одноразову виплату при звільненні , а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив задовільнити позов . Вказав , що оскільки ОСОБА_1 звільнилась зі служби з підстав догляду за дитиною, вона не мала права на отримання одноразової грошової допомоги.

Представник відповідача скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив відмовити у задоволенні позову .

Заслухавши пояснення учасників процесу , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 173-Ос від 04.04.2022 року відповідачку зараховано до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідно до Наказу № 215-ОС від 27.04.2022 року Начальника Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 припинено контракт та звільнено з військової служби за підпунктом «г» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років пункту З частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХП у запас: Майстер-сержанта ОСОБА_1 , яка перебуває у розпорядженні начальника Головного центру підготовки особового складу, займана штатна посада: Інспектор прикордонної служби 1 категорії - оператор 3 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 , з правом носіння військової форми одягу.

Згідно Наказу Начальника Головного центру підготовки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.04.2022 року - майстер-сержанта ОСОБА_1 , займана штатна посада: Інспектор прикордонної служби 1 категорії -оператор 3 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 ), зараховано до військового оперативного резерву Державної прикордонної служби України.

Вислуга років станом на 29.04.2022 р. становить: календарна 25 років 00 місяців 20 днів, пільгова 09 років 05 місяців 28 днів, всього 34 роки 06 місяців 18 днів.

Цим же наказом встановлено , що ОСОБА_1 слід виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 25(двадцять п`ять) повних календарних років служби в сумі 184885 (сто вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок. Остаточною датою закінчення проходження військової служби є 29 квітня 2022 року. Направлено майстер-сержанта ОСОБА_1 на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до розрахунково - платіжної відомості № 47,48 ОСОБА_1 нараховано одноразова грошова допомога у розмірі 184 885,00 гривень.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. Статтею 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно- правовими актами.

Частина 1 статті 3 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон ЗУ «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок та умови проходження військової служби громадянами України в Державній прикордонній службі України визначені ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента №1115/2009 від 29.12.2009 року.

Відповідно до абз.1 ст.1-1 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до матеріалів справи , ОСОБА_1 звільнена у запас на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років .

Відповідно до п. 3 ч.5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з самостійним вихованням дитини (дітей) віком до 18 років.

Військовослужбовці у разі звільнення зі служби мають право на отримання певних випалат. Умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям у разі їх звільнення з військової служби визначені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували (за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 25 % чи 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби).

Відповідно до матеріалів справи , позивач посилається на те , що ОСОБА_1 безпідставно набула 184 885,00 гривень , тобто в одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби . З даним твердженням суд не погоджується , оскільки :

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ці положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Суд звертає увагу , що відповідно до положень ст. 1215 ЦК України- не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

Отже, закон встановлює два виключення із правила щодо повернення безпідставно набутого майна: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Жодного доказу на підтвердження розрахункової помилки позивача при виплаті одноразової допомоги чи недобросовісності з боку відповідачки матеріали справи не містять.

Крім того , позивачем не доведено , що відповідачці ОСОБА_1 було нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні всупереч діючому законодавству.

Суд вважає, що виплата, яку отримала відповічачка не являється безпідставно набутою , а тому поверненню позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст.1212-1215- ЦК України,ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський