Справа № 350/905/23
Номер провадження 2/350/327/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 7 червня 2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив позбавити останню батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 6 листопада 2020 року вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 . Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2023 року шлюб між ними розірвано, малолітню дочку ОСОБА_3 залишено на проживання з ним. Дитина постійно проживає разом з ним та фактично перебуває на його утриманні і вихованні, оскільки з січня 2022 року відповідачка свідомо змінила країну проживання, виїхавши за межі України, участі у вихованні дитини не приймає, батьківські обов`язки не виконує, свідомо ними нехтує; цікавитися життям дитини припинила, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується із дитиною в тому обсязі, який необхідний їй для нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Вказане свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Вказані обставини на його думку є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав.

Ухвалою суду від 8 червня 2023 року було відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

29 червня 2023 року на підставі ухвали суду зобов`язано Службу у справах дітей Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області надати суду висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до її малолітньої дочки.

Станом на 5 липня 2023 року до суду надійшла витребувана інформація.

Ухвалою суду від 12 липня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ошуст С.Є. в судове засідання не прибув, надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка у судове засідання не прибула, однак спрямувала до суду заяву про визнання позовних вимог та просила розгляд справи проводити без її участі.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області - Гаєвська О.Т., у судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідно до свідоцтва про народження (виданого 12 червня 2023 року серії НОМЕР_1 ) батьками ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відповідно до рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб розірвано (а.с. 11).

Як вбачається із Витягу з реєстру територіальної громади (№ 2023/003705791 сформованого 15 травня 2023 року) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб старости Верхньострутинського старостинського округу Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області № 95 від 23 лютого 2023 року, до складу сім`ї ОСОБА_1 зокрема входить дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 23 лютого 2023 року складеного уповноваженою на те комісією Верхньострутинського старостинського округу Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області вбачається, що ОСОБА_1 , 1993 року народження, фактично проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Його дружина - ОСОБА_2 перебуває за межами України. Дочка фактично проживає з ним, бабусею та дідусем.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, позивач вказав, що після виїзду за кордон ОСОБА_2 з дитиною не спілкується, участь у її вихованні не бере, повністю самоусунулася від виконання своїх обов`язків, під час його відсутності дитиною опікуються його батьки, так як він перебуває в лавах ЗСУ, про що свідчить довідка командира військової частини НОМЕР_2 від 3 липня 2023 року.

Згідно висновку органу опіки та піклування (Додаток 1 до рішення виконавчого комітету від 4 липня 2023 року № 80/2023) про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 .

Як убачається із цього висновку, відповідачка підтвердила свою свідому згоду щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 та пояснила, що на теперішній час вона не займається вихованням дитини, працює за кордоном, наміру повертатися в Україну не має та в неї відсутня можливість забрати дитину до себе.

Суд приймає до уваги як доказ висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки він ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин.

Суд вважає зазначені позивачем підстави позбавлення відповідачки батьківських прав обгрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до частини восьмої статті 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 161 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до статтей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

При розгляді справ про позбавлення батьківських прав, Верховний Суд неодноразово вказував, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується відповідачкою, що між сторонами припинено шлюбні відносини та дитина з часу виїзду матері за межі України проживає з батьком.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами статті 155 Сімейного кодексу України.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу Україн, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені до вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини; жорстоко поводяться з дитиною.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 Постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При ухвалені рішення суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (п. 48).

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка життям доньки не цікавиться, втратила з нею зв`язок, який не бажає відновити, не виконує покладені на неї обов`язки по піклуванню про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, матеріально свою доньку не забезпечує, жодного інтересу до її життя не проявляє, дитина повністю знаходиться на забезпеченні батька, бабусі та дідуся, які її виховують та дбають про її розвиток.

При цьому, суд вважає, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, проявляє повну байдужість до подальшої долі та життя своєї дитини, що можна кваліфікувати як свідомо обрану нею винну поведінку у формі бездіяльності, внаслідок якої вона повністю самоусунулася від виконання таких обов`язків, покладених на неї законом та нормами суспільної моралі.

Доказів наявності будь-яких поважних причин, які б унеможливлювали виконання нею свого батьківського обв`язку по відношенню до дитини відповідачка не надала, матеріали справи таких доказів не містять.

У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову, що в даному випадку сприятиме забезпеченню найкращих інтересів дитини та не порушуватиме баланс між її правами та інтересами та правами відповідачки як матері.

Одночасно слід зазначити, що при перегляді судових рішень про задоволення позову про позбавлення батьківських прав по справі № 459/3411/18 Верховний Суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що відповідно до статті 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. При цьому суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Згідно частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив мінімальний розмір судового збору у розмірі 1 073 гривень 60 копійок, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 7 червня 2023 року.

Судовий збір, сплачений у мінімальному розмірі підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, у зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог та їх задоволення.

Керуючись статтями 12, 13, 56-57, 76 - 81, 141, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, статями 141, 150, 164, 169 Сімейного кодексу України, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платник податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платник податків НОМЕР_4 ) судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни її поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до приписів частини шостої статті 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а учасниками справи, які не були присутні при оголошенні рішення в той же строк і в тому ж порядку з моменту вручення їм копії рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Сокирко Л.М.