Справа № 299/3892/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" липня 2023 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Даруда І.А., при секретарі Чийпеш А.П. за участю представника позивача ФГ «Колос» Терек Я.Т. , відповідача ОСОБА_1 , представника відповідачів ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Іршава справу за позовом ФГ «Колос» до Виноградівської міської ради , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним рішень Виноградівської міської ради №908 від 10 жовтня 2019 року , №1058 від 09 квітня 2020 року , №181 від 25 березня 2021 року та витребування майна,-

В С Т А Н О В И В :

ФГ «Колос» в інтересах якого діє ОСОБА_5 звернулося в суд з позовом до Виноградівської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним рішень, витребування майна. Вимоги мотивує тим, щоФГ «Колос» є правонаступником КСГП «8 Березня» з 26.06.2000 року, зареєстроване згідно розпорядження голови Виноградівської РДА №331 від 26.06.2000 року.

КСГП «8 Березня» було створене 12.11.1996 року, зареєстроване згідно розпорядження голови Виноградівської РДА №679 від 12.11.1996 року.

На підставі Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Статуту КСГП «8 Березня», рішення загальних зборів КСГП «8 Березня» протокол №5 від 10 березня 1998 року та №7 від 30 грудня 1998 року, та згідно акта прийому передачі залишкових матеріальних цінностей /земельних ресурсів/ КСГП «8 Березня», фермерському господарству «Колос» від 26 червня 2000 року було передано земельні ділянки, які належали на праві колективної власності на землю КСГП «8 Березня», згідно державного акту на право колективної власності на землю від 29 листопада 1996 року серії П-ЗК №000054, в тому числі п.3 ділянка АДРЕСА_1 підпункт господарський двір під будівлею зерноскладу з навісом та навісом для сушки зерна площею 1 га., силосною спорудою та навісом для сушки сіна площею 2га., трансформаторної підстанції з електролінією площею 2 га, складу комбікормів та автозаправочної станції площею 1га під будівлями автопарку, тракторної бригади, будівельної бригади площею 4 га.

Отже, власник земельних ділянок КСГП «8 Березня» розпорядилося своїм правом власності і передало своє майно /земельні ділянки/ саме ФГ «Колос», яке у свою чергу стало добросовісним набувачем майна з 26.06. 2000 року.

З дня передачі і до цього часу ФГ «Колос» відкрито, безперешкодно користується даними земельними ділянками на яких розташовані об`єкти нерухомого майна ФГ «Колос», випасається худоба господарства та, з дозволу голови ФГ «Колос», інших фермерів які володіють приміщеннями на господарському дворі.

Відповідно до ч.1, 3, 6 ст.31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», п.13.1, 13.3, 13.6 Статуту КСГП «8 Березня», ст. 37 ЦК УРСР /в редакції 1992року/, ст. 104, 108 ЦК України /в редакції 2002 року/, при перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами і організаціями» від 08.08.1995 року .№720/95, паюванню підлягають тільки сільськогосподарські угіддя.

Територія господарського двору та під господарськими будівлями, як і господарські шляхи, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що відносяться до земель лісового фонду визначені Земельним кодексом України, як землі сільськогосподарського призначення - несільськогосподарські угіддя, а тому паювання не підлягають, і по цій причині рішенням загальних зборів КСГП «8 Березня» протокол №5 від 10 березня 1998 року та №7 від 30 грудня 1998 року та акту прийому передачі залишкових матеріальних цінностей /земельних ресурсів/ від 20.06.2000 року передані ФГ «Колос».

З метою переоформлення правовстановлюючих документів на зазначені земельні ділянки, ФГ «Колос» звернулося до ФОП ОСОБА_6 для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення /відновлення/ меж земельних ділянок в натурі /на місцевості/, для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 в межах населеного пункту на території Виноградівської міської ради, які є частинами ділянки №7 з державного акту на право колективної власності серії ІІ-ЗК №000054 землі господарського двору, а саме:

площею 0,9176га на якій розташовано зерносклад з навісами,

площею 1,84441 га на якій розташовано силосна споруда,

площею 2,1328 га

26.12.2018 року ФГ «Колос» отримало повідомлення від ФОП ОСОБА_6 з співставляючою графікою земельних ділянок запроектованих до внесення в ДЗК, відповідно до якого:

1.Земельна ділянка з площею 0,9176 га, яка є частиною земельної ділянки №7 з державного акту накладається на земельну ділянку, яка є у приватній власності /кадастровий номер -:07:011:0036 площею 0,1000 га/ код 01 землі сільського призначення. Площа накладання становить 0,10000 га /100%/, повністю лежить на земельній ділянці.

2.Земельна ділянка з площею 1,8441 га, яка є частиною земельної ділянки № НОМЕР_1 з державного акту накладається на земельну ділянку, яка є у приватній власності /кадастровий номер -:07:011:0038 площею 0,4000 га/ код 01 землі сільського призначення. Площа накладання становить 0,40000 га /100%/, повністю лежить на земельній ділянці.

3.Земельна ділянка з площею 2,1328 га, яка є частиною земельної ділянки № НОМЕР_1 з державного акту накладається на земельні ділянки, які є у приватній власності в тому числі

- /кадастровий номер -:07:011:0056 площею 0,0225 га/ код 01 землі сільського призначення. Площа накладання становить 0,0225 га /100%/, повністю лежить на земельній ділянці.

-/кадастровий номер -:07:011:0074 площею 0,0367 га/ код 01 землі сільського призначення. Площа накладання становить 0,0367 га /100%/, повністю лежить на земельній ділянці

-/кадастровий номер -:07:011:0075 площею 0,0208 га/ код 01 землі сільського призначення. Площа накладання становить 0,0208 га /100%/, повністю лежить на земельній ділянці.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :07:011:0036 площею 0,1000 га та :07:011:0038 площею 0,4000 га згідно відомостей Державного земельного кадастру та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, перебувають у приватній власності ОСОБА_4 .

Земельні ділянки з кадастровими номерами -:07:011:0056 площею 0,0225 га, - :07:011:0074 площею 0,0367 га та :07:011:0075 площею 0,0208 га згідно

відомостей Державного земельного кадастру та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, перебувають у приватній власності ОСОБА_1 .

Земельна ділянка кадастровий номер :07:011:0036 площею 0,1000 га відповідно до рішення Виноградівської міської ради № 908 від 10 жовтня 2019 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» пунктом 1 підпункт 1.6 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер :07:011:0036 в АДРЕСА_1 .

В подальшому, відповідно до договору дарування №493 від 20.03.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського нотаріального округу Вашкеба О.І., ОСОБА_1 подарував цю ділянку своїй дружині ОСОБА_4 за якою зареєстровано право власності на даний час.

Земельна ділянка кадастровий номер :07:011:0038 площею 0,4000 га відповідно до рішення Виноградівської міської ради №1058 від 09 квітня 2020 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» пунктом 1 підпункт 1.7 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для веденя особистого селянського господарства та надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,4000 га кадастровий номер :07:011:0038 в АДРЕСА_1 за якою зареєстровано право власності на даний час.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :07:011:0056 площею 0,0225 га, -:07:011:0074 площею 0,0367 га та :07:011:0075 площею 0,0208 га відповідно до рішення Виноградівської міської ради №181 від 25 березня 2021року «Про видачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки» пунктом 1 прийнято рішення передати ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,0800 га кадастровий номер :07:011:0039 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/ за адресою АДРЕСА_1 .

В подальшому, відповідно до договору дарування, ОСОБА_3 подарував цю ділянку своєму сину ОСОБА_1 за яким зареєстровано право власності на даний час.

У свою чергу ОСОБА_1 здійснив поділ земельної ділянки кадастровий номер :07:011:0039 площею 0,0800 га на дві ділянки:

- Кадастровий номер :07:011:0056 площею 0,0225 га,

- Кадастровий номер :07:011:0055 площею 0,0575 га яку в свою чергу в подальшому здійснив поділ на дві ділянки:

- Кадастровий номер :07:011:0074 площею 0,0367 га;

- Кадастровий номер :07:011:0075 площею 0,0208 га.

На даний час залишивши поділ на три земельні ділянки з кадастровими номерами :07:011:0056 площею 0,0225 га, -:07:011:0074 площею 0,0367 га та :07:011:0075 площею 0,0208 га ОСОБА_1 провів реєстрацію права власності за собою.

Підставою виникнення права власності на земельні ділянки у громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 є три рішення Виноградівської міської ради, які суперечать по своїй суті вимогам законодавства України та порушують права власності ФГ «Колос» на землю.

Відтак, з метою захисту прав ФГ «Колос» на майно, просить суд визнати незаконними та скасувати відповідні рішення Виноградівської міської ради та витребувати земельні ділянки від незаконних власників.

Відповідач Виноградівська міська рада Закарпатської області подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволення позову ФГ «Колос», так як вважає його необгрунтованим та безпідставним, мотивуючи свою позицію тим, що позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, невизнання або оспорювання відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню.

На момент звернення Позивача з позовом до суду права Позивача ФГ «Колос» оскаржуваними рішеннями Виноградівської міської ради Закарпатської області та передачею на їх основі земельних ділянок із земель господарського двору колишнього КСГП «8 Березня» у приватну власність Відповідачам - не порушені.

Підтвердженням вказаної обставини є те, що теперішній голова ФГ «Колос» Терек Т.І. 25 березня 2009 року звертався до Виноградівської міської ради, (а не до ФГ «Колос»), із заявою про виділення йому у приватну власність із земель колишнього господарського двору КСГП «8 Березня» земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,39 га, за кадастровим номером::00:011:0071, що розташована в АДРЕСА_1 , що стверджується копією заяви до міської ради та проекту землеустрою, тобто позивач не ставив під сумнів належність земель господарського двору колишнього КСГП «8 Березня», саме Виноградівській міській раді.

Земельні ділянки, які були одержані відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на підставі оскаржуваних рішень Виноградівської міської ради, згідно до ст. 121 ЗК України, одержано ними в межах норм безплатної передачі земельних ділянок громадянам і раніше входили до складу земель господарського двору колишнього КСГП « 8 Березня».

Позивачем не надано суду докази того, що починаючи з 26.06.2000 року по теперішній час, він вільно користується земельними ділянками колишнього господарського двору КСГП "8 Березня", оскільки згідно Довідки про кількість земель форми 6-зем, виданої Управлінням Держгеокадастру у Виноградівському районі від 13.02.2017 року станом на 01.01.2016 року за ФГ "Колос" на території Виноградівської міської ради обліковується земельна ділянка загальною площею 1,18 га (рілля). Згідно Довідки, наданої Виноградівською об`єднаною державною податковою інспекцією за №54/07-05-1220 від 14.02.217 року ФГ "Колос" за 2016 рік задекларувало площу земельної ділянки у розмірі 2,42 га (рілля), яка знаходиться на території Виноградівської міської ради .

Таким чином, Позивач ФГ «Колос» не надав до суду доказів порушення своїх цивільних прав.

Всі земельні ділянки (під господарськими дворами колишнього КСГП «8 Березня»), що не підлягали паюванню, до складу яких в тому числі входили земельні ділянки, що є предметом спору, перейшли в землі запасу Виноградівської міської ради Закарпатської області, згідно до Рішення 16-ої сесії 23-го скликання Виноградівської міської ради від 21.03.2001 року «Про інвентаризацію земель КСГП «8 Березня» .

Так, Рішенням Виноградівської міської ради від 21 березня 2001 року «Про інвентаризацію земель КСГП «8 Березня» до земель запасу перейшли всі землі, які не підлягали паюванню, а саме: 100,5 га земель, із них лісів - 10,2 га, чагарників - 19,8 га, під болотами - 1,8 га, під канавами - 10,8 га, під польовими дорогами - 24,7 га, під господарськими дворами - 29,5 га та під ярами - 3,7 га, (в тому числі земельні ділянки, що є предметом спору).

Правомірність прийнятого Виноградівською міською радою Закарпатської області рішення 16-ої сесії 23-го скликання Виноградівської міської ради від 21.03.2001 року «Про інвентаризацію земель КСГП «8-го Березня», підтверджена Постановою Верховного Суду від 13.10.2020 року по справі № 907/525/18, винесеної за позовом ФГ «Колос» до Виноградівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення 16-ої сесії 23-го скликання Виноградівської міської ради від 21.03.2001 року «Про інвентаризацію земель КСГП 8 Березня», що має преюдиційне значення для даної справи.

Аналогічні правові висновки викладені у Постанові Верховного суду від 05.05.2022 року по справі №299/1382/16-ц, що має преюдиційне значення для розгляду даної справи, винесеної за результатами розгляду касаційної скарги за позовом ФГ «Колос» до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Виноградівської районної ради, Виноградівської РДА про визнання недійсними розпоряджень та актів про право приватної власності на землю ОСОБА_3 , яким у позові ФГ «Колос» - відмовлено .

Наявні матеріали справи не містять документів, які б свідчили, що ФГ «Колос» є власником земельних ділянок, щодо яких приймались оскаржувані рішення.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували право власності саме Позивача ФГ «Колос» на земельні ділянки, які були передані Виноградівською міською радою оскаржуваними рішеннями, відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Крім того, Земельний Кодекс України (в ред. 1991 року, що діяв на момент реєстрації ФГ «Колос»), регулював питання виникнення та оформлення права власності на земельну ділянки.

Зокрема, стаття 22 Земельного Кодексу України передбачала: «Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і держання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.»

Окрім того, якщо припустити, що Позивач - ФГ «Колос» є правонаступником КСГП «8-го Березня» і нібито отримало у власність земельні ділянки, то відповідно до ст. 22 ЗК України, чинного на момент створення ФГ «Колос», в останнього право власності на земельні ділянки могло виникнути лише: після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання відповідного державного акта.

Натомість позивачем ФГ «Колос», не надано суду жодних доказів, які б підтверджували виникнення у нього права власності на земельні ділянки.

Крім того, відповідно до Роз`яснення Держкомзему України від 02.08.2004 № 14- 22-6/6835 переоформлення правовстановлюючих документів на землю при реорганізації підприємства має здійснюватися одночасно з реорганізацією. В разі, якщо правонаступник не звернувся до ради із заявою про надання ділянки і не оформив право користування (власності) землею, то безумовно, правонаступник реорганізованої юридичної особи не набув права на землю.

Такі положення кореспондуються із нормами ЗК, чинними на момент нібито реорганізації.

Доказів переоформлення права власності на земельні ділянки суду позивачем не надано. Вищенаведене ще раз підтверджує факт, що жодних прав позивача порушено не було, в зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , подали відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити ФГ «Колос» в задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою позицію наступним.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким.

Заявляючи вимогу про витребування майна, позивач має довести, що він є власником цього майна.

До предмету доказування у даній справі входить встановлення цивільно-правових підстав набуття позивачем ФГ «Колос» права власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :07:011:0036 в АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку площею 0,4 га, кадастровий номер :07:011:0038 в АДРЕСА_1 ; на земельні ділянки з кадастровими номерами :07:011:0056, площею 0,0225 га; за кадастровим номером :07:011:0074. площею 0,0367 га; за кадастровим номером :07:011:007, площею 0,0208, розташовані в АДРЕСА_1 .

Підставою набуття права власності на земельні ділянки, що є предметом спору на думку позивача ФГ «Колос» є той факт, що він є правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства «8-го Березня», тому на думку позивача, до нього перейшли усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства, в тому числі право власності на дані земельні ділянки і які позивач просить витребувати у відповідачів.

На підтвердження позову, позивач посилається на:

А) Статут ФГ «Колос», який зареєстрований Розпорядженням голови Виноградівської РДА за №331 від 26.06.2000 року;

Б) Рішення зборів уповноважених КСГП «8-го Березня» за №5 від 10.03.1998 року;

В) Рішення зборів уповноважених КСГП «8-го Березня» за №7 від 30.12.1998 року;

Г) Акт прийому передачі земельних ресурсів від КСГП «8-го Березня» -ФГ «Колос», яким, як стверджує представник позивача ФГ «Колос», йому було передані земельні ділянки, які належали на праві колективної власності на землю КСГП «8-го Березня», згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 29.11.1996 року, серії ІІ-ЗК №000054 в тому числі п.3 ділянка №7 із земель колишнього господарського двору КСГП «8-го Березня», що розташовані в м. Виноградів по вул. Партизанська б/н;

Д) копію Державного акту на право колективної власності на землю від 29.11.1996 року, серії ІІ-ЗК №000054 виданий на КСГП «8-го Березня»

В матеріалах справи немає документів, які б свідчили, що ФГ «Колос» є власником земельних ділянок, щодо яких приймались оскаржувані Рішення Виноградівської міської ради.

Так, позивач стверджує, що ним, з метою «переоформлення правовстановлюючих документів» на земельні ділянки, площею 2,1328 га площею 0,9178 га, площею 1,8441 га розташовані в АДРЕСА_1 , та які належали КСГП «8-го Березня», згідно до Державного акту на право колективної власності на землю від 29.11.1996 року, серії ІІ-ЗК №000054, було «виявлено», що вказані земельні ділянки накладаються на земельні ділянки площею 0,1 га, площею 0,4 га, власниками яких є відповідач ОСОБА_4 та на земельні ділянки площею 0,0225 га, площею 0,0367 га та площею 0,0208 га, власником яких є відповідач ОСОБА_1 .

Вказані земельні ділянки, були передані у власність відповідачам, згідно до оскаржуваних позивачем Рішень Виноградівської міської ради.

Разом з тим, щодо земельних ділянок, площею 2,1328 га, площею 0,9178 га, площею 1,8441 га, які як стверджує позивач ФГ «Колос», належать йому на праві власності, що розташовані в АДРЕСА_1 , та які перебували у колективній власності КСГП «8-го Березня», згідно до Державного акту на право колективної власності на землю від 29.11.1996 року, серії ІІ-ЗК №000054. слід зазначити що такі за змістом ст.ст. 125, 126 ЗК України не є правовстановлюючими документами, вказана обставина підтверджується наступними письмовими доказами:

Рішенням №РВ-019 державного кадастрового реєстратора у Виноградівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Сита Р.І. від 0901.2019 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 09.01.2019 року на земельну ділянку площею 2,1328 га;

Рішенням №РВ-19 державного кадастрового реєстратора у Виноградівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Сита Р.І. від 09.01.2019 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 09.01.2019 року на земельну ділянку площею 0,9178 га;

Рішенням №РВ 019 державного кадастрового реєстратора у Виноградівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Сита Р.І. від 09.01.2019 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 09.01.2019 року на земельну ділянку площею 1,8441 га;

Зокрема як вбачається із вказаних Рішень про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, що подані документи ФГ «Колос» «для переоформлення правовстановлюючих документів» на зазначені земельні ділянки-не відповідають вимогам, установленим ЗУ «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: не відповідає вимогам ст.55 ЗУ «Про землеустрій»: Неналежний замовник. Відповідно до «Пояснювальної записки», підставою для виконання робіт є Державний Акт на право колективної власності на землю, серії II ЗК №000054, виданий КСГП «8-го Березня»-замовник ФК «Колос». Відсутній документ, що посвідчує право на земельну ділянку, площею 2,1328 га, площею 0,9178 га, площею 1,844 1 га у відповідності до вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України. Відсутні копії правовстановлюючи документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках.»

Крім цього, подані позивачем докази не доводять факту його правонаступництва після ліквідації КСГП «8-го Березня» та набуття ним права власності на спірні земельні ділянки, з огляду на преюдиційні обставини, встановлені Верховним Судом.

За змістом ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, правовідносини, що склалися між сторонами спору у справі №299/3892/22 та у справі за №907/29/19, яка переглянута 01.09.2020 року у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду є подібними.

Посилається на Правову позицію Великої Палати Верховного суду від 01.09.2020 року по справі №907/29/19, та вважає, що дані правові позиції мають преюдеційне значення для даної справи.

Щодо акту прийому-передачі, то відповідачі посилалися на ч.ч. 4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, Рішенням Виноградівського районного суду від 14.09.2018 року по справі за №299/3113/16-ц винесеного за позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Колос», Виноградівської районної державної адміністрації, третя особа на стороні позивача ОСОБА_7 , про визнання актів прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей недійсними та такими, що не підтверджують відображених в них фактів, визнання недійсним державного акту на право колективної власності па землю серії ІІ-ЗК №000054 від 29.11.1996 року, яке набрало законної сили, 16.05.2019 року, згідно до Постанови Закарпатського апеляційного суду від 16.05.2019 року, таке має приюдиційне значення для розгляду справи за №299/3982/22, поскільки стороною в справі виступало ФГ «Колос», судом у даній справі були встановлені наступні преюдиційні обставини:

«....Що стосується оспорюваних позивачем ОСОБА_3 , Актів прийому-передачі від 26.06.2000 року, необхідно зазначити, що такі за своїм змістом не є правовстановлюючим документом. Акт прийому передачі земельних ресурсів від 26.06.2000 року не посвідчує право власності або користування земельними ділянками.

Ті обставини, що ФГ "Колос" ініціювало звернення до суду з позовом, зокрема, до ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування державних актів на право приватної власності на землю, не свідчить про порушення прав власника ОСОБА_3 та не може бути підставою для задоволення позову, оскільки судом не встановлено обставини, які б свідчили, що ОСОБА_3 має у власності землі належні ФГ "Колос".

В даному випадку оскаржуваний Акт прийому-передачі земельних ресурсів від 26.06.2000 року мав би підтверджувати наявність правочину - рішення загальних зборів, згідно якого відповідач ФГ «Колос» отримав би майно та земельні ділянки. Натомість суду не надано жодних доказів, а протокол №7 Зборів уповноважених від 30.12.1908 року не є належним правочином щодо передачі майна у власність, тому суд не вправі визнати недійсним документ, який не породжує правових наслідків. Не може бути предметом оскарження акт та дії щодо визначення певних обставин, викладених в акті, які не породжують ніяких правових наслідків, тобто не створюють прав та обов`язків для громадян та юридичних осіб, в даному випадку права ОСОБА_3 »

Як вбачається із Листа відділу Держкомзему у Виноградівському районі за №31-7-0.19-7/235-18 від 18.06.2018 року матеріали технічної документації на земельні ділянки колишнього господарського двору КСГП «8-го Березня», які розташовані в АДРЕСА_2 , зокрема на земельні ділянки, згідно до Акту прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) від КСГП «8-го Березня» м. Виноградів - Фермерському господарству «Колос» від 26.06.2000 року, не виготовлялися, не погоджувалися.

Відповідно до ст.ст. 22, 23 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Для набуття статусу землекористувача за ЗК України (в редакції 1990 року), обов`язковими передумовами були: встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) землевпорядними організаціями; та одержання документа, що посвідчує право власності чи право користування землею.

За таких обставин, відповідач ФГ «Колос» не набув статусу землекористувача чи статусу власника земельних ділянок, які знаходяться у власності ОСОБА_3 .

Відповідно до «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998року за № ш, який був чинним на момент складання оспорюваних Актів прийому-передачі земельних ресурсів та залишків нерухомого майна від 26.06.2000 року, визначено перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, серед таких акт приймання -передачі не відноситься до правовстановлюючих документів, а тому такий не може породжувати перехід прав власності на об`єкт нерухомості від однієї особи до іншої.

Отже, акт прийому передачі не породжує жодних прав та обов`язків, характерних для угоди. Оскільки акт приймання-передачі є лише технічним документом він не може бути визнаний недійсним.

Аналогічна позиція також викладена в Узагальненні Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24 листопада 2009 року, відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких правочинів слід віднести також і акт приймання передачі.

Крім того, земельна ділянка позивача ОСОБА_3 , площею 1.39 га, яка розташована в АДРЕСА_2 у, не входить до переліку земельних ділянок, які зазначені в оскаржуваному Акті прийому-передачі (земельних ресурсів) від КСГП «8-го Березня» м Виноградів - Фермерському господарству «Колос» від 26.06.2000 року.

Отже, акт прийому передачі не породжує жодних прав та обов`язків, характерних для угоди. Оскільки акт прийому-передачі є лише технічним документом він не може бути визнаний недійсним.

За таких обставин, спірні акти приймання-передачі не мають ознак правочину в розумінні ст.41 ЦК УРСР, а також ст. 202 Цивільного кодексу України.

Аналогічна позиція також викладена в Узагальненні Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24 листопада 2009 року відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких правочинів слід віднести також і акт приймання передачі.

Згідно інформації, наявної в відділі держкомзему у Виноградівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, станом на 26.06.2000 року та в подальшому межі земельних ділянок господарського двору КСГП «8-го Березня», зокрема на земельні ділянки, перелік яких зазначено в Акті прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) від КСГП «8-го Березня» м. Виноградів -Фермерському господарству «Колос» від 26.06.2000 року, які розташовані в м. Виноградів, по вул. Партизанській, не відображені на плані земельних ділянок, посвідчених Державним актом на право колективної власності на землю, серії II- ЗК №000054 від 29.11. 1996 року, наскільки для їх відображення, необхідним було подати зацікавленим особам, а саме ФГ «Колос» відповідні матеріали технічної (землевпорядної) документації на земельні ділянки колишнього господарського двору КСГП «8-го Березня», які розташовані в м. Виноградів по вул. Партизанська, з відповідними погодженням.

Таким чином, у зв`язку з тим, що вказані зміни по площі та межах земельної ділянки колективної власності не були внесені, вказаний Акт на право колективної власності у зв`язку із неодноразовою зміною меж: та площі земельної ділянки, після 02.07.2003 року, не може вважатися належним доказом порушення прав позивача.

Щодо наданого позивачем примірника Державного Акту на право колективної власності на землю КСГП «8-го Березня», серії ІІ-ЗК №00005 від 2941.1996 року, для підтвердження виникнення права власності ФГ «Колос» на спірні земельні ділянки, зазначають, що вказаний Державний акт на право колективної власності на землю КСГП «8-го Березня», не посвідчує право приватної власності позивача ФГ «Колос» на землю.

Як вбачається із копії Акту на право колективної власності на землю, починаючи із моменту видачі такого - 29.11.1996 року та на час розгляду справи в суді, в такому не відображені зміни площі та меж земельної ділянки колективної власності, після виділення часток (земельних паїв) колишнім працівникам КСГП «8-го Березня», які можна було вносити по 02.07.2003 року, тобто до внесення змін до «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею», затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999 року за № 43.

Таким чином, у зв`язку з тим, що вказані зміни по площі та межах земельної ділянки колективної власності не були внесені, вказаний Акт на право колективної власності у зв`язку із зміною меж та площі земельної ділянки, після 02.07.2003 року не може вважатися дійсним, оскільки згідно з Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року № 174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» були внесені зміни до «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею», затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999 року за № 43 згідно до якої у разі внесення у державний акт площі земельної ділянки, яка не відповідає її фактичному розміру, внесення змін у державний акт на право власності на земельну ділянку чи його скасування, не передбачено.

Отже, на момент розгляду справи в суді, позивач ФГ «Колос» не надав доказів, що спірні земельні ділянки належать йому на приватній власності, а натомість такі є власністю відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , тому порушення прав позивача немає.

Аналогічну позицію зайняв також Верховний Суд у Постанові Верховного суду від 07.04.2021 року по справі №299/1719/19.

Крім цього, позивач ФГ «Колос», подаючи позов до суду, приховав від суду ту обставину, що всі земельні ділянки (під господарськими дворами колишнього КСГП «8-го Березня»), що не підлягали паюванню, до складу яких в тому числі входять земельні ділянки, що є предметом спору.

Так, Рішенням Виноградівської міської ради від 21 березня 2001 року «Про інвентаризацію земель КСГП «8 Березня» до земель запасу перейшли всі землі, які не підлягали паюванню, а саме: 100,5 га земель, із них лісів - 10,2 га, чагарників - 19,8 га, під болотами - 1,8 га, під канавами - 10,8 га, під польовими дорогами -24,7 га, під господарськими дворами - 29,5 га та під ярами - 3,7 га., вказана обставина підтверджується Постановою Верховного суду від 07.04.2021 року по справі №299/1719/19, винесеної за наслідками розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області (далі - Виноградівська РДА), Виноградівської районної ради Закарпатської області (далі - Виноградівська районна рада), треті особи: Виноградівська міська рада, Фермерське господарство «Колос» (далі - ФГ «Колос»), про визнання державного акта на право колективної власності на землю таким, що втратив чинність та скасування його державної реєстрації .

Вказана обставина також підтверджується Листом Виноградівської міської ради за №02-9/326 від 26.02.2019 року .

Правомірність прийнятого Виноградівською міською радою Закарпатської області рішення 16-ої сесії 23-го скликання Виноградівської міської ради від 21.03.2001 року «Про інвентаризацію земель КСГП «8-го Березня», підтверджена Постановою Верховного Суду від 13.10.2020 року по справі №907/525/18 винесеної за позовом ФГ «Колос» до Виноградівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення 16-ої сесії 23-го скликання Виноградівської міської ради від 21.03.2001 року "Про інвентаризацію земель КСГП "8 Березня", що має приюдиційне значення для даної справи .

Крім цього, в матеріалах справи немає документів, які б свідчили, що ФГ «Колос» є власником земельних ділянок, щодо яких приймались оскаржувані рішення.

Як вбачається з листа-відповіді від 14.02.2017 року, наданого Виноградівською об`єднаною державною податковою інспекцією, згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2016 рік ФГ «Колос» (код за ) задекларувало площу земельної ділянки у розмірі 2,42 (рілля), яка знаходиться на території Виноградівської міської ради. Згідно форми 6-зем станом на 01.01.2016 р. всього за Фермерським Господарством «Колос» () земель 1,1800. Тобто, якби позивач ФГ «Колос» отримав майно та безперервно користувався ним, то таке майно мало б відображатись у відповідній звітності, оподатковуватись.

Матеріали справи не містять будь-яких інших доказів того, що позивач ФГ «Колос» безперервно і безперешкодно користується спірним майном. На підтвердження факту передачі майна позивач надавав зокрема Протокол №7 зборів уповноважених КСГП «8 березня» та акти прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей, земельних ресурсів.

В свою чергу відповідачі надають довідку, видану Управлінням сільського господарства і продовольства про те, що після розпаювання КСГП «8-ме березня» при організації фермерського господарства «Колос» передаточного балансу не складали.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували право власності саме позивача ФГ «Колос» на земельні ділянки, які були передані Виноградівською міською радою оскаржуваними рішеннями відповідачам.

Крім того, Земельний Кодекс України (в ред. 1991 року, що діяв на момент реєстрації ФГ «Колос»), регулював питання виникнення та оформлення права власності на земельну ділянки.

Зокрема, стаття 22 Земельного Кодексу України передбачала: «Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і держання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.»

Окрім того, якщо припустити, що позивач - ФГ «Колос» є правонаступником КСГП «8 березня» і нібито отримало у власність земельні ділянки, то відповідно до ст. 22 ЗК України, чинного на момент створення ФГ «Колос», в останнього право власності на земельні ділянки могло виникнути лише: після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання відповідного державного акта.

Натомість позивач ФГ «Колос», не надав суду жодних доказів, які б підтверджували виникнення у нього права власності на земельні ділянки.

Відповідно до Роз`яснення Держкомзему України від 02.08.2004 № ц- 22-6/6835 переоформлення правовстановлюючих документів на землю при реорганізації підприємства має здійснюватися одночасно з реорганізацією. В разі, якщо правонаступник не звернувся до ради із заявою про надання ділянки і не оформив право користування (власності) землею, то безумовно, правонаступник реорганізованої юридичної особи не набув права на землю. Такі положення кореспондуються із нормами ЗК, чинними на момент нібито реорганізації.

Доказів переоформлення права власності на земельні ділянки суду позивачем не надано. Вищенаведене ще раз підтверджує факт, що жодних прав позивача порушено не було.

Натомість позивач по справі не довів, що оскаржуваним рішенням реально порушуються його права, а відповідач стверджує, що інвентаризовано землі лише ті, які не підлягали паюванню і не могли передаватись правонаступникам; позивач не надав суду доказів порушення індивідуально виражених прав або інтересів оскільки не надав доказів власності на земельні ділянки, які інвентаризовані міською радою, отже у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Враховуючи те, що з матеріалів справи встановлено відсутність у позивача ФГ «Колос» права на землю, яке б підлягало судовому захисту, тому не встановлено достатніх підстав для застосування повноважень суду щодо втручання у право власності відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в межах судового захисту порушених права позивача.

Позивач ФГ «Колос» не довів, що оскаржуваними Рішеннями Виноградівської міської ради Закарпатської області та передані на їх основі земельні ділянки у приватну власність відповідачам, реально порушуються його права; позивач не надав суду доказів порушення індивідуально виражених прав або інтересів оскільки не надав доказів власності на земельні ділянки, які є предметом спору, отже не довів порушення його права.

Таким чином, позивач не надав жодних належних доказів, які б підтверджували його право власності на земельні ділянки, що є предметом спору, як обов`язкової передумови реалізації права на судовий захист, ФГ «Колос» не довело порушення своїх прав, а тому суд не вправі задоволити позов у випадку відсутності порушеного права, отже у задоволенні позовної заяви слід відмовити повністю.

Представник позивача ФГ «Колос» Терек Я.Т. подав відповідь на відзив, та вважає, що відзив по суті зводиться до загальної позиції відповідачів про відсутність у ФГ «Колос» правонаступництва за правами і обов`язками КСГП «8 Березня», відтак відсутності права на земельні ділянки КСГП «8 Березня», у тому числі і земельних ділянок щодо яких виник спір, а тому відсутність порушеного права на захист якого звернувся позивач. Позиція відповідачів зводиться до трактування висновків Великої палати Верховного суду викладеної в постанові від 01.09.2020року по справі 907/29/19 та в подальшому прийнятих на її основі судових рішень по справам 907/525/18 від 13.10.2020року, по справі 299/1382/16 від 05.05.2022року, по справі 907/227/19 від 26.01.2022року, 299/1923/16 від 27.04.2022року /яке втратило чинність/.

З доводами відповідачів ФГ «Колос» незгідне у повному обсязі, вважає їх безпідставними, викладеними з перекручуванням вимог законодавства та обставин справи.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 подали свої заперечення щодо відповіді ФГ «Колос» на відзив, вказуючи, що доводи відповіді на відзив зводяться до зміни оцінки доказів та відхилення всіх преюдиційних обставин встановлених судовими інстанціями та які наведені відповідачами у своїх запереченнях проти позову ФГ «Колос» по справі №299/3892/22.

Представник позивача ФК «Колос» Терек Я.Т. в судовому засіданні вимоги викладені в позові підтримав, з мотивів, що викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, додатково пояснив, що ФГ "Колос" є правонаступником КГСП "8 Березня" на підставі Статуту ФГ "Колос", відповідей державних органів, де вказано, що ФГ "Колос" є правонаступником КГСП " 8 Березня", а також фактом реєстрації ФГ "Колос" у ЄДРПОУ під кодом КГСП "8 Березня", а тому просив такий задовольнити.

Представник відповідача Виноградівської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву в якій просив справу розглянути без участі представника Виноградівської міської ради, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідачів ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з мотивів, що викладені у відзиві та запереченні на відповідь на відзив та просили відмовити у позові за недоведеністю позовних вимог, застосувавши правові позиції постанов Верховного суду України, що мають преюдеційне значення для вирішення даного спору.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5 , відповідача ОСОБА_1 , представника відповідачів ОСОБА_2 , та дослідивши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

Спірні правовідносини регламентовано главою 19 «Набуття права на землю громадянами та юридичними особами» розділу IV «Набуття і реалізація права на землю» та главою 23 «Захист прав на землю» розділу V «Гарантії прав на землю» ЗК України,

На підставі пункту "а" статті 12, пункту "б" частини 1 статті 81 ЗК України, пункту 34 частини 1 статті 26 та статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями розпоряджатися землями, які перебувають у комунальній власності. Реалізовуючи зазначені повноваження, органи місцевого самоврядування мають право безоплатно передавати землі у приватну власність громадян, а саме реалізовувати їх право на отримання земельної ділянки у власність.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Земельні ділянки, які були передані відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на підставі оскаржуваних рішень Виноградівської міської ради, згідно до ст. 121 ЗК України, одержано ними в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Земельні ділянки, раніше входили до складу земель господарського двору колишнього КСГП «8 Березня», однак 16-ої сесії 23-го скликання Виноградівської міської ради від 21.03.2001 року «Про інвентаризацію земель КСГП «8 Березня» перейшли до земель запасу.

Посилання позивач ФГ «Колос», що прийняті Виноградівською міською радою оскаржувані рішення порушують його права як правонаступника КСГП «8 Березня» - володіти, користуватися та розпоряджатися вказаними земельними ділянками, якими він володіє на підставі Державного акту на право колективної власності, виданого 29.11.1996 року на ім`я КСГП «8 Березня», після проведення розпаювання майна та земель КСГП «8 Березня» землі господарських дворів КСГП «8 Березня», які не підлягали розпаюванню, згідно з діючим на той час законодавством, були передані йому, як правонаступнику, з дня передачі і до тепер відкрито, безперешкодно користується земельними ділянками та вважає себе належним власником вказаних земель в суді нічим не стверджено, тому, суд приходить до висновку, що на момент звернення позивача з позовом до суду права позивача ФГ «Колос» оскаржуваними рішеннями Виноградівської міської ради Закарпатської області та передачею на їх основі земельних ділянок із земель господарського двору колишнього КСГП «8 Березня» у приватну власність відповідачам - не порушені.

Підтвердженням вказаної обставини є те, що Рішенням Виноградівської міської ради від 21 березня 2001 року «Про інвентаризацію земель КСГП «8 Березня» до земель запасу перейшли всі землі, які не підлягали паюванню, а саме: 100,5 га земель, із них лісів - 10,2 га, чагарників - 19,8 га, під болотами - 1,8 га, під канавами - 10,8 га, під польовими дорогами - 24,7 га, під господарськими дворами - 29,5 га та під ярами - 3,7 га, (в тому числі земельні ділянки, що є предметом спору), тому теперішній голова ФГ «Колос» Терек Т.І. 25 березня 2009 року звертався до Виноградівської міської ради, (а не до ФГ «Колос»), із заявою про виділення йому у приватну власність із земель колишнього господарського двору КСГП «8 Березня» земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,39 га, за кадастровим номером::00:011:0071, що розташована в АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 13), тобто позивач не ставив під сумнів належність земель господарського двору колишнього КСГП «8 Березня», саме Виноградівській міській раді.

Позивачем не надано суду докази того, що починаючи з 26.06.2000 року по теперішній час, він вільно користується земельними ділянками колишнього господарського двору КСГП "8 Березня", оскільки згідно Довідки про кількість земель форми 6-зем, виданої Управлінням Держгеокадастру у Виноградівському районі від 13.02.2017 року станом на 01.01.2016 року за ФГ "Колос" на території Виноградівської міської ради обліковується земельна ділянка загальною площею 1,18 га (рілля) (т.2 а.с.23).

Згідно Довідки, наданої Виноградівською об`єднаною державною податковою інспекцією за №54/07-05-1220 від 14.02.217 року ФГ "Колос" за 2016 рік задекларувало площу земельної ділянки у розмірі 2,42 га (рілля), яка знаходиться на території Виноградівської міської ради (т.2 а.с.24)).

Таким чином, Позивач ФГ «Колос» не надав до суду доказів порушення своїх цивільних прав.

Суд приходить до висновку, що всі земельні ділянки (під господарськими дворами колишнього КСГП «8 Березня»), що не підлягали паюванню, до складу яких в тому числі входили земельні ділянки, що є предметом спору, а саме:

-земельна ділянка відповідача ОСОБА_4 , площею 0,1000 га, за кадастровим номером :07:011:0036, що розташована в АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка відповідача ОСОБА_4 площею 0,4000 га, за кадастровим номером :07:011:0038, що розташована в АДРЕСА_1 ;

- земельні ділянки відповідача ОСОБА_1 за кадастровими номерами :07:011:0056 площею 0,0225 га; за кадастровим номером :07:011:0074 площею 0,0367 га; площею 0,0208 га за кадастровим номером :07:011:0075 (які утворені в результаті поділу земельної ділянки, площею 0,08 га), та розташовані в АДРЕСА_1 , перейшли в землі запасу Виноградівської міської ради Закарпатської області, згідно до Рішення 16-ої сесії 23-го скликання Виноградівської міської ради від 21.03.2001 року «Про інвентаризацію земель КСГП «8 Березня» .

Так, Рішенням Виноградівської міської ради від 21 березня 2001 року «Про інвентаризацію земель КСГП «8 Березня» до земель запасу перейшли всі землі, які не підлягали паюванню, а саме: 100,5 га земель, із них лісів - 10,2 га, чагарників - 19,8 га, під болотами - 1,8 га, під канавами - 10,8 га, під польовими дорогами - 24,7 га, під господарськими дворами - 29,5 га та під ярами - 3,7 га, (в тому числі земельні ділянки, що є предметом спору).

Правомірність прийнятого Виноградівською міською радою Закарпатської області рішення 16-ої сесії 23-го скликання Виноградівської міської ради від 21.03.2001 року «Про інвентаризацію земель КСГП «8-го Березня», підтверджена Постановою Верховного Суду від 13.10.2020 року по справі № 907/525/18, винесеної за позовом ФГ «Колос» до Виноградівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення 16-ої сесії 23-го скликання Виноградівської міської ради від 21.03.2001 року «Про інвентаризацію земель КСГП 8 Березня».

Крім цього, відповідно до пункту 7.2 статуту КСП "8 Березня" розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності, здійснюється за рішенням загальних зборів, які згідно з пунктом 11.1 статуту є вищим органом управління підприємством. Статутом КСП "8 Березня" не передбачено такого органу самоуправління підприємства, як збори уповноважених.

Прийняття від імені юридичної особи рішення органом, який не

передбачений статутом цієї юридичної особи, не створює правових наслідків,

на які таке рішення спрямоване. Відповідно й акти приймання-передачі

залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів), складені на підставі

такого рішення, не спричиняють і не підтверджують перехід права власності

до ФГ "Колос".

Отже, неспроможними є посилання на протокол № 7 зборів уповноважених та на акт приймання-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) від 26.06.2000, складений на підставі протоколу № 7, як на підтвердження передачі ФГ "Колос" як правонаступнику КСП "8 Березня" земельних ділянок.

Крім того, Указом Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі майна радгоспів. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, який додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Указом Президента України від 03.12.1999 № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки" передбачалося реформування протягом грудня 1999 року - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом: забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших субєктів господарювання, заснованих на приватній власності.

Отже, відповідно до зазначених указів паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність, зокрема, колективним сільськогосподарським підприємствам. Позивач не пояснив, а суди не встановили, яким чином у КСП "8 Березня" могли залишитися спірні землі сільськогосподарського призначення, які не підлягали розпаюванню та не були розпайовані. При цьому передання сільськогосподарських угідь від колективного сільськогосподарського підприємства до власності юридичної особи, землі якої не підлягають розпаюванню відповідно до зазначених указів, спричинило б порушення прав членів колективного сільськогосподарського підприємства на одержання відповідних земельних ділянок.

Таким чином, на момент винесення оспорюваного рішення міськрадою від 21.03.2001 "Про інвентаризацію земель КСП "8 Березня" ФГ "Колос" не було а ні власником зазначених земельних ділянок, ані землекористувачем на законних підставах.

На час створення ФГ "Колос" відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, були врегульовані Законом № 2009-ХІІ.

Відповідно до частин 1-3 та 5 статті 2 Закону № 2009-ХІІ у редакції, чинній на час створення ФГ "Колос", селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Членами селянського (фермерського) господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 16-річного віку, та інші родичі, які об* єдналися для роботи в цьому господарстві. Членами селянського (фермерського) господарства не можуть бути особи, в тому числі родичі, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом, угодою). Селянське (фермерське) господарство не може бути створено однією особою. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. При створенні одним із членів сім`ї селянського (фермерського) господарства інші члени сім і' та родичі самостійно приймають рішення про участь у його діяльності.

Аналіз наведених норм свідчить, що, на відміну від колективного сільськогосподарського підприємства, селянське (фермерське) господарство визначалося як підприємництво саме сімейного типу, коли членами селянського (фермерського) господарства могли бути саме подружжя, їх батьки, діти, які досягли 16-річного віку, та інші родичі.

Отже, колективне сільськогосподарське підприємство, члени якого не є подружжям, їх батьками, дітьми, які досягли 16-річного віку, іншими родичами, не могло бути перетворене на селянське (фермерське) господарство.

Аналогічну правову позицію Великою Палатою Верховного Суду викладено у постанові від 01.09.2020у справі № 907/29/19.

Таким чином, згідно з відомостями, які містяться у витягу з ЄДР, 26.06.2000 проводилась реєстрація нового підприємства - ФГ "Колос", а не перетворення КСП "8 Березня ".

Суд приходить до висновку, що навіть у випадку прийняття рішення про реорганізацію КСП "8 Березня " шляхом перетворення в іншу юридичну особу колишні члени цього підприємства автоматично повинні були б стати учасниками цієї юридичної особи, позаяк перетворенням юридичної особи є саме зміна її організаційно-правової форми, а не складу її учасників.

Натомість згідно зі статутом ФГ "Колос", єдиним засновником останнього є ОСОБА_8 .. Тобто перетворення з КСП "8 Березня" у ФГ "Колос" не відбулося, оскільки склад засновників (учасників) КСП "8 Березня" та ФГ "Колос" не співпадають.

Отже, реорганізація КСП "8 Березня" шляхом перетворення у ФГ "Колос" не відбувалася, оскільки суду не надано рішення загальних зборів КГСП "8 Березня" про реорганізацію його у ФГ "Колос". 26.06.2000 року було проведено реєстрацію нового підприємства - ФГ "Колос" в статуті якого безпідставно, без правової підстави записано, що ФГ "Колос" є правонаступником КГСП "8 Березня".

За таких обставин ФГ "Колос" не набуло статусу землекористувача чи статусу власника спірних земельних ділянок КСП "8 Березня", що є предметом спору.

Аналогічні правові висновки, які суд приймає як преюдеційні, викладені у Постанові Верховного суду від 05.05.2022 року по справі №299/1382/16-ц, винесеної за результатами розгляду касаційної скарги за позовом ФГ «Колос» до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Виноградівської районної ради, Виноградівської РДА про визнання недійсними розпоряджень та актів про право приватної власності на землю ОСОБА_3 , яким у позові ФГ «Колос» - відмовлено .

Надані докази не містять доументів які б свідчили, що ФГ «Колос» є власником земельних ділянок, щодо яких приймались оскаржувані рішення.

Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували право власності саме позивача ФГ «Колос» на земельні ділянки, які були передані Виноградівською міською радою оскаржуваними рішеннями, відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Крім того, Земельний Кодекс України (в ред. 1991 року, що діяв на момент реєстрації ФГ «Колос»), регулював питання виникнення та оформлення права власності на земельну ділянки.

Зокрема, стаття 22 Земельного Кодексу України передбачала: «Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і держання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.»

Крім того, відповідно до ст. 22 ЗК України, чинного на момент створення ФГ «Колос», в останнього право власності на земельні ділянки могло виникнути лише: після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання відповідного державного акта.

Натомість позивачем ФГ «Колос», не надано суду жодних доказів, які б підтверджували виникнення у нього права власності на земельні ділянки.

Крім того, відповідно до Роз`яснення Держкомзему України від 02.08.2004 № 14- 22-6/6835 переоформлення правовстановлюючих документів на землю при реорганізації підприємства має здійснюватися одночасно з реорганізацією. В разі, якщо правонаступник не звернувся до ради із заявою про надання ділянки і не оформив право користування (власності) землею, то безумовно, правонаступник реорганізованої юридичної особи не набув права на землю. Такі положення кореспондуються із нормами ЗК, чинними на момент нібито реорганізації.

Доказів переоформлення права власності на земельні ділянки суду позивачем не надано. Вищенаведене ще раз підтверджує факт, що жодних прав позивача порушено не було.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, яка може вимагати виконання такого обов`язку від інших осіб.

Під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо при розгляді справи не встановлено факту порушення прав чи інтересів позивача, то навіть у разі, якщо рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстави для задоволення позову та їх скасування відсутні. Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окрему, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Оскільки зазначена норма цивільного права містить єднальне судження, яке виражене сполучником «і», то скасування правового акту індивідуальної дії на підставі цієї правової норми можливе лише при одночасній наявності усіх складових у їх сукупності, а саме: невідповідності актам цивільного законодавства та порушення цивільних прав або інтересів.

Однак, порушення вимог закону рішенням чи дією не є підставою для його скасування, оскільки обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на наведене, вирішуючи спір, необхідно пересвідчитись у належне - особи, яка звернулася за судовим захистом, відповідного права або охоронюваних законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі наявність прав з -позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або і порушеними (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавство? забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Проаналізувавши обставини справи та наведені сторонами докази у їх сукупності суд приходить до висновку що вказаний позов є безпідставним, оскільки позивач не надав суду документів, які б засвідчили факт того, що саме він є належним позивачем, права якого в даному випадку порушені, а відтак позовні вимоги ФГ Колос є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Однак представник позивача ФГ Колос не надав суду доказів щодо оформлення свого права стосовно земельних ділянок, що є предметом спору:

земельної ділянки площею 0,1 га, за кадастровим номером :07:011:0036; земельної ділянки площею 0,4 га, за кадастровим номером :07:011:0038; земельних ділянок площею 0,0225 га з кадастровим номером :07:011:0056; площею 0,0367 га за кадастровим номером :07:011:0074; площею 0,0208 га за кадастровим номером :07:011:0075, які зайняті житловим будинком відповідача ОСОБА_1 та розташовані в АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тому, обставини, які зазначає позивач в своєму позові щодо наявності в нього права власності чи права користування земельною ділянкою, мають бути підтверджені засобами доказування передбаченими саме ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України та Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державний земельний кадастр» в частині реєстрації земельних ділянок та прав на них, і не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування, зокрема показами свідків іншими документальними доказами, які не є тими правовстановлюючими документами, перелік яких встановлений вказаними вище нормами акту земельного законодавства України.

Отже, обґрунтування позивачем своїх вимог тими обставинами, що внаслідок

передачі відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .. ОСОБА_4 у приватну власність

вищезазначених земельних ділянок, згідно до оскаржуваних рішень Виноградівської

міської ради, були порушені права позивача на володіння та користування даними

земельними ділянками, не відповідають вимогам вказаних вище актів земельного

законодавства та практики застосування вказаних норм Верховним судом України

оскільки позивач не мав та не має жодних прав на земельні ділянки, що є предметом

спору, оскільки представник ФГ «Колос» не надав суду правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які є предметом спору. Таким чином суд не може прийти до висновку про те, що права позивача ФГ "Колос" були порушені шляхом прийняття оскаржуваних рішень Виноградівської міської ради про передачу у приватну власність земельних ділянок відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Між сторонами виникли спірні земельні правовідносини щодо правомірності набуття, реалізації та оформлення відповідачами права власності на земельну ділянку.

Так, статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають право власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України: набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність; безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним Кодексом України, а згідно статті 118 даного кодексу встановлено, що громадянин, зацікавлений у одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної державної адміністрації або ради за місцем знаходження земельної ділянки; у заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання; відповідна адміністрація або рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України, але позивач в порушення даної статті не довів суду належними та допустимими доказами факт порушення відповідачами будь-якого його права.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свого охоронюваного законом інтересу.

Позивач ФГ «Колос» на момент отримання земельних ділянок у власність відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , не був ні власником зазначених земельних ділянок, ні землекористувачем на законних підставах.

Частиною 1 статті 79 Земельного Кодексу України визначено поняття земельної ділянки як об`єкта права власності і вказано, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами.

Крім того, в суді встановлено, що жодна із спірних ділянок не відводилась позивачу ФГ Колос на місцевості в натурі, межі не встановлювались, межові знаки не видавались, акти землевпорядної організації про відведення в натурі на місцевості меж земельних ділянок відсутні. Положенням Земельного Кодексу в редакції 1990 року, зокрема його статтею 22, імперативно визначено, шо право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність, чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права, або відмовляє позивачу у захисті встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Позивачем не надано доказів, що підтверджують його право власності чи право постійного користування земельними ділянками, що є предметом спору та доказів державної реєстрації цих прав, наявності правоустановлюючих документів, зазначених у ст.126 ЗК України, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки, технічної документації , акту прийомки-передачі межових знаків, чітких меж земельної ділянки .

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за проектами землеустрою із впорядкування існуючих землеволодінь.

Статтею 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено підстави та основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Зокрема, такі відомості вносяться: на підставі відповідної технічної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст. 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних цивільних відносинах не розповсюджувалось на спірні земельні правовідносини.

При реорганізації юридичної особи, правонаступник повинен був звернутися до відповідної ради із заявою про надання земельної ділянки у користування і на підставі рішення оформити правовстановлюючий документ на земельну ділянку для реорганізованої юридичної особи.

Відповідно до Роз`яснення Держкомзему України від 02.08.2004 № 14- 22-6/6835 переоформлення правовстановлюючих документів на землю при реорганізації підприємства має здійснюватися одночасно з реорганізацією. В разі, якщо правонаступник не звернувся до ради із заявою про надання ділянки і не оформив право користування (власності) землею, то безумовно, правонаступник реорганізованої юридичної особи не набув права на землю. Відповідно до п. 1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43 (діюча на момент реорганізації КСГП «8-го Березня»), складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і товариствам громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою встановленому порядку відповідною технічною документацією.

Державний акт (в тому числі й на право колективної власності) є персоніфікованим документом, тобто видається окремій особі і не передбачає змін щодо заміни землекористувача.

Як встановлено в судовому засіданні ФГ «Колос» своє право на землю не оформило в установленому законом порядку та не одержав передбаченого законом документу на землю на своє ім`я, що стверджував би право власності чи користування земельними ділянками ФГ "Колос"

Земельний кодекс України (в редакції від 13.03.1992р.) так і Земельний кодекс України (в редакції від 25.10.2001р.) не передбачає жодних виняткових підстав для набуття права користування земельними ділянками правонаступниками колишніх землекористувачів, а тому ФГ «Колос» може набувати таке право тільки на загальних засадах.

Як вбачається з Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки від 03.12.1999 № 1529/99, відносини права колективної власності на землю припиняються з моменту ліквідації відповідних суб`єктів права колективної власності на землю та не допускають правонаступництва.

Відповідно до «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землі (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затверджено наказом Держкомзему України 04.05.99 року №43, складання державного акта, на право власності на земельну ділянку при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям: об`єднанням громадян всіх видів, або при переоформленні правоустановчих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою в установленому порядку відповідною технічною документацією (пункт 1.13).

Пунктом 1.13 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди та договорів оренди землі)» право власності на земельну ділянку може переходити до правонаступника тільки за умови складання відповідного передавального акту, отримання та державної реєстрації правонаступником нового державного акту та відновлення меж земельної ділянки.»

За таких обставин, позивач ФГ «Колос» не набув статусу землекористувача чи статусу власника земельних ділянок, які знаходяться у власності відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

В зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити в позові ФГ «Колос» до Виноградівської міської ради , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень Виноградівської міської ради №908 від 10 жовтня 2019 року , №1058 від 09 квітня 2020 року , № 181 від 25 березня 2021 року та витребування майна за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 12,19, 83, 175, 177,184 , 259 , 263, 265, 268 ЦПК України, главою 19 «Набуття права на землю громадянами та юридичними особами» розділу IV «Набуття і реалізація права на землю» та главою 23 «Захист прав на землю» розділу V «Гарантії прав на землю» ЗК України, пункту "а" статті 12, пункту "б" частини 1 статті 81 ЗК України, пункту 34 частини 1 статті 26 та статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" суд,-

Р І Ш И В:

У позові Фермерського господарства "Колос" до Виноградівської міської ради , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень Виноградівської міської ради №908 від 10 жовтня 2019 року , №1058 від 09 квітня 2020 року , № 181 від 25 березня 2021 року та витребування майна -відмовити за недоведеністю позовних вимог .

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17 липня 2023 року.

Суддя: І.А.Даруда