Справа №571/1237/23
Провадження № 2-о/571/34/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Верзун О.П.,

за участю секретаря судових засідань Шупрудько І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою заявника ОСОБА_1 - адвоката Мартинюк Юлії Сергіївни, заінтересована особа: Рокитнівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мартинюк Ю.С., яка діє в інтересах заявника, звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дітей, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах реєстрації актів цивільного стану України, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна (тимчасово окупована територія України) народилася дитина жіночої статі громадянин України ОСОБА_3 , матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батьком громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява обґрунтована тим, що отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України.

Зазначає, що 09.04.2019 року громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис 7. Після укладання шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_4 , дружині - ОСОБА_4 .

Від шлюбу у батьків народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 дитина жіночої статі ОСОБА_3 м. Сімферополь Автономна Республіка Крим.

Автономної Республіка Крим є тимчасово окупованою територією (відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

При народженні дитини видавалося медичне свідоцтва про народження дітей, однак оригінали було здано до відділу реєстрації народження.

Також заявниці було видано свідоцтво про народження дітей на тимчасово окупованій території України, але відповідно до законодавства України воно є недійсним.

Тож, станом на сьогодні у заявників відсутні документи, які дозволяють зареєструвати народження дитини згідно вимог національного законодавства та отримати свідоцтво про народження дітей, встановленого Україною зразка.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст.317ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Представник заявника зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України, про що надає копії паспортів громадян України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ) є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Як вбачається із заяви, метою звернення до суду є необхідність в отриманні свідоцтва про народження дитини, встановленого згідно чинного законодавства України зразка, яке неможливо отримати через відсутність у батьків дитини документів, які дозволяли би зареєструвати народження дитини згідно вимог національного законодавства.

Проте зміст заяви про встановлення факту народження дитини та долучені докази до неї мають розбіжності, які унеможливлюють задоволення вимог заявника у повному обсязі.

Так, представник заявника просить установити факт народження дитини ОСОБА_5 , матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батьком громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 мають паспорти громадян України, перебувають у шлюбі, але з наданої суду копії свідоцтва про укладення шлюбу від 09.04.2019 серії НОМЕР_1 вбачається, що після укладення шлюбу дружині заявника привласнено прізвище ОСОБА_4 .

Крім того, у медичному свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 матір`ю дитини зазначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцем народження дитини зазначено АДРЕСА_1 .

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 від 11.02.2020 року матір`ю ОСОБА_5 зазначено ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, обраними чи створеними усупереч порядку, встановленому чинним законодавством України, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Отже, судом встановлено, що відомості про прізвище матері, які зазначені в заяві, не співпадають з відомостями, зазначеними в свідоцтві про укладення шлюбу та свідоцтві про народження дитини.

За наявності встановлених розбіжностей, суд звертає увагу на ту обставину, що представником позивача не надано документ що посвідчує особу ОСОБА_7 та підтверджує, що така є громадянкою України.

Аналізуючи вище зазначене, у суду відсутні підстави зазначати у рішенні відомості про те, що матір`ю дитини є громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки таке суперечить дослідженим доказам.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ст.ст. 77,78 ЦПК України докази мають бути належними і допустимими.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, встановлені на підставі досліджених доказів обставини, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених вимог частково.

Керуючись: ст.ст. 13, 18, 258, 263, 265, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Мартинюк Юлії Сергіївни, заінтересована особа: Рокитнівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна народилася дитина жіночої статі ОСОБА_3 , матір`ю якої є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: