Справа № 127/2114/23
Провадження 2/127/219/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей з батьком, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про встановлення місця проживання дитини, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон України,-

ВСТАНОВИВ:

Сторони звернулися до суду із заявою про затвердження мирової угоди, згідно якої просили затвердити укладену сторонами мирову угоду на наступних умовах.

1. В порядку визначення місця проживання малолітніх дітей Сторони погодили:

1.1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане 28.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис 1170, за домовленістю Сторін залишається проживати разом із батьком - ОСОБА_1 .

1.2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 07.03.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис 2571, за домовленістю Сторін залишається проживати разом із матір`ю ОСОБА_2 .

???2. Сторони підтверджують, що дана Мирова угода підписана добровільно, не порушує їх права і охоронювані законом інтереси. Наслідки укладання даної Мирової угоди Сторони усвідомлюють й розуміють в повному обсязі, заперечень не мають. Сторони гарантують (підтверджують) один одному, що дана Мирова угода укладається на взаємовигідних для Сторін умовах, відповідає їх інтересам та інтересам малолітніх дітей, оскільки діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виявили своє бажання проживання - син з батьком, донька з матір`ю. Волевиявлення Сторін є вільним, цілеспрямовано, свідомим, добровільним та без будь-якого примусу, обману, насильства чи впливу тяжких обставин та відповідає їх дійсним намірам.

??3. Даною Мировою угодою сторони повністю врегулювали спірні правовідносини за цивільною справою № 127/2114/23, у зв`язку з чим в подальшому після затвердження даної Мирової угоди Сторони відмовляються від будь - яких претензій один до одного щодо встановлення місця проживання малолітніх дітей.

???4. У випадку невиконання умов цієї Мирової угоди Сторонами, вона підлягає виконанню в примусовому порядку. За невиконання умов даної Мирової угоди винна Сторона несе відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

???5. Дана Мирова угода набирає чинності з дня підписання й Сторонами та затвердження ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області.

6. Сторони ознайомлені з положеннями чинного законодавства України, що стосуються наслідків укладення Мирової угоди. Наслідки закриття провадження у справі у зв`язку з укладанням цієї Мирової угоди, передбачені ст. 256 ЦПК України, сторонам роз`яснені і зрозумілі.

???7. Сторони заявляють, що ані в процесі укладення цієї Мирової угоди, ані в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави.

???8. Ця Мирова угода укладена в трьох примірниках, по одному для кожної сторони та для Вінницького міського суду Вінницької області.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та мирову угоду, суд дійшов висновку, що у затвердженні мирової угоди слід відмовити, виходячи з наступного.

Як передбачено ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Предметом позовів у даній справі є визначення місця проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надання дозволу на виїзд дитини за кордон.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01/00/011/26784 від 11.05.2023 року, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає: недоцільним визначення місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 ; недоцільним визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 ; недоцільним надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України у супроводі матері без нотаріально засвідченої згоди та супроводу батька дитини на багаторазовий виїзд за кордон України до усіх країн світу в будь-який час, до досягнення дитиною 16-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 так, як орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто немає самостійного доходу.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частинами 6, 8 ст. 7 СК України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).

Так, згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2 ст. 160 СК України).

За ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, з аналізу вищевказаних норм СК України можна дійти висновку про те, що в разі якщо спір між батьками відсутній, місце проживання дітей визначається за згодою батьків, тобто в договірному порядку, а судом - лише за наявності між батьками спору з цього приводу.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надали належних та допустимих доказів того, що між сторонами виник спір з приводу місця проживання дитини.

Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на наявність спору з цього питання, натомість із них чітко вбачається, що дитина ОСОБА_3 постійно проживає разом із батьком, а ОСОБА_4 проживає з матір`ю і це питання врегульовано самими батьками.

Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 369/1587/19 дійшов висновку, що судове рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, може бути ухвалено лише якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, тобто за наявності між ними такого спору.

З огляду на наведене, відсутні підстави вважати порушеним, невизнаним чи оспорюваним право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке підлягає судовому захисту. Вказане узгоджується із завданням та основними засадами цивільного судочинства, відповідно до яких здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором і кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. ст. 5, 4 ЦПК України). Тобто, захист прав особи судом здійснюється лише у разі їх порушення.

За ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Разом із тим, суду не надано доказів того, що батько дитини та його мати окремо зможуть забезпечувати належне утримання своїх дітей. Зокрема, як убачається із висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01/00/011/26784 від 11.05.2023 року про недоцільність визначення місця проживання малолітніх дітей та про недоцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон України ОСОБА_1 не надав документи, які б підтверджували наявність у нього самостійного доходу. Також мати ОСОБА_2 не надала документи, підтверджуючи наявність у неї у даний час самостійного доходу, а відтак, враховуючи те, що сторони особистих доходів не мають, у суду виникають сумніви щодо їх можливості забезпечувати своїх дітей та утримувати їх, що може призвести до порушення прав малолітніх дітей.

Зважаючи на положення ст. 160 СК України надавши правову оцінку умовам мирової угоди, зважаючи на предмет спору, який впливає на права дітей, суд дійшов висновку, що умови мирової угоди можуть призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів дітей в частині визначення місця їх проживання.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

З огляду на викладені обставини, суд не вбачає підстав для затвердження мирової угоди судом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 142, 207, 259, 260, 353 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В затвердженні мирової угоди від 15.06.2023 року у цивільній справі № 127/2114/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дітей з батьком, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про встановлення місця проживання дитини, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя