Справа № 359/670/20
Провадження № 6/359/78/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі матеріали подання державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрої Юлії Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, стягувач : ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2023 року державний виконавець Бистра Ю.М. звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з поданням, яким просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України для виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ) від 01 березня 2023 року виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні в Бориспільському відділі державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управ-ліньня Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження АСВП 71328145 відкрите 17 березня 2023 року на підставі виконавчого листа № 359/670/20 від 01 березня 2023 року виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 563 310 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 16 605 грн. 25 коп., а всього на суму 579 915 грн. 25 коп. Загальна заборгованість за виконавчим провадженням складає 638275 грн. 78 коп., з яких 579 915 грн. 25 коп. - заборгованість по виконавчих документах, 57 991 грн. 53 коп. - 10% виконавчого збору, 369 грн. 00 коп. витрати за проведення виконавчих дій. Держав-ним виконавцем зроблено запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби з метою виявлення джерел отримання доходів та номерів рахунків. На підставі отриманих відповідей встановлено, що боржник офіційно не працює, пенсію не отримує. Під час виконання рішень судів державним виконавцем 23 березня 2023 року винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банківських установ. Згідно інформації від 11 липня 2023 року отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно нерухомого майна за боржником не виявлено жодного майна. Відтак, рішення суду не виконано, оскільки боржник ухиляється від його виконання, зокрема не являється на вимоги державного виконавця та не повідомляє інформацію про наявне майно, хоча боржнику відомо про відкрите виконавче провадження, про що свідчить його заява від 27 березня 2023 року та розписка про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 27 березня 2023 року.

Таким чином, з метою примусового виконання судового рішення, виконавцем здійснено усі заходи примусового виконання рішення, однак у зв`язку із свідомим невиконанням покладених на боржника обов`язків, які він має вчинити та зобов`язань, покладених на нього рішенням, останнє залишається невиконаним. Зважаючи на це, державний виконавець змушена звернутися до суду з цим поданням.

У судове засідання державний виконавець Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМРУ МЮ (м. Київ) Бистра Ю.М. не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду подання повідомлена у встановленому законом порядку. Натомість направила на адресу суду заяву, якою просила розгляд подання здійснити у її відсутність. Подання підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Сторони виконавчого провадження та інші заінтересовані особи, на підставі ч. 4 ст. 441 ЦПК України, не повідомлялись про розгляд даного подання державного виконавця і не викликались в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, в тому числі матеріалів виконавчого провадження, прийшов висновку, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні в Бориспільському відділі державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження АСВП 71328145 відкрите 17 березня 2023 року на підставі виконавчого листа № 359/670/20 від 01 березня 2023 року виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 563 310 грн. 00 коп. та судових витрат у розмірі 16 605 грн. 25 коп., а всього на суму 579 915 грн. 25 коп.

Відповідно вимог ч. 1, 3, 4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Згідно п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межи України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов`язань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України, відповідно вимог ст. 441 ЦПК України, доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Разом з тим слід зазначити, що відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

Вивчивши подання державного виконавця та враховуючи положення вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадя-нину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У справі «Гочев проти Болгарії», рішення від 26 листопада 2009 року (заява № 34383/03), ЄСПЛ підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування наступним чином.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, у параграфі 49 суд зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європей-ського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії», (Napijalo v Croatia), скарга № 66485/01,§§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії» (Luordo v. Itali), скарга № 32190/96, §96, ECHR 2003- IX), рішення Європейського Суду за справаою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlsk v. Hungary), скарга № 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії» § 121).

Охоплення судової перевірки має дозволи суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (рішення Європей-ського Суду від 23 червня 1981 року за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Майере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Beigsum), Series A. N 43, § 60).

Тобто, застосовуючи ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь - яких обставин.

Відповідно правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Сама по собі наявність невиконаних грошових зобов`язань та періодичні поїздки боржника за кордон, не можуть бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі своєї країни.

Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, який продовжувався і наразі є діючим. Військовозобов`язані чоловіки, за певним виключенням, не мають права виїжджати за межі України.

Разом з тим, до подання виконавцем не приєднано жодних доказів того, що боржник взагалі має закордонний паспорт, який дає право виїзду за кордон та, у зв`язку з цим, може виїхати за межі України, та того, що на ОСОБА_1 розповсюджуються виключення, як то інвалідність, чи перебування на його утримання 3 і більше дітей, визнання його за рішенням суду опікуном, лікування тощо, суду не надано.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належних та достатніх доказів, державним виконавцем суду не надано. Як і не надано доказів використання державним виконавцем всіх заходів примусового виконання рішення суду.

Так, державним виконавцем 23 березня 2023 року винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено запити до банківських установ, проте відповідей з банківських установу не отримано та суду не надано.

Також виконавцем направлено запити, з метою виявлення джерел доходів боржника, до пенсійного фонду та фіскальної служби України, відповіді на які не приєднано до матеріалів подання. Це, в свою чергу, позбавляє суд можливості встановити наявність або відсутність у ОСОБА_1 офіційних джерел доходів та можливості виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на такі доходи.

Крім того, судом встановлено, що 19 лютого 2021 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким у позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договорами позики відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів позики недійсними задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Наразі, вказана постанова Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року перебуває на розгляді в касаційному провадженні, яке відкрито ухвалою Верховного суду України 22 березня 2023 року. Таким чином, остаточне рішення у вказаній вище цивільній справі ще не прийнято.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав та належних і достатніх доказів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 33 Конституції України, ст.ст. 441 ЦПК України, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, ст. 6 Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні подання державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрої Юлії Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, стягувач : ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Яковлєва Л.В.