ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/6374/20 Номер провадження 22-ц/814/1237/23Головуючий у 1-й інстанції Сілантьєва Е.Є. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.,

розглянула в письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шумейка Ярослава Віталійовича на додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3%річних за прострочення виконання зобов`язання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

встановила:

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 5000,00 (п*ять тисяч) грн. 00 коп. в якості відшкодування витрат на правничу допомогу.

В іншій частині відмовлено.

Із цим додатковим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач ОСОБА_1 , представник якого Шумейко Я.В. подав апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду, за якою відкрито апеляційне провадження.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить додаткове рішення скасувати, ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 137 502,00 грн. задовольнити. Стягнути судові витрати з позивача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції при вирішенні питання про судові витрати на правничу допомогу не врахував вимоги ст. 137 ЦПК України, зокрема, ціну позову, значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони. Зазначає, що позивача не примушували подавати позовну заяву про стягнення з відповідача коштів за 13 років на суму 5 507 192, 23 грн. Посилається на те, що розмір витрат на правничу допомогу, які поніс відповідач у зв`язку з розглядом справи, передбачений умовами договору, доведений та підлягає відшкодуванню позивачем у повному обсязі, враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, кількість виготовлених документів у зв`язку з її розглядом та збір доказів. Послідовна робота представника відповідача призвела до того, що було задоволено лише 7,13 % позовних вимог, у решті вимог на 92,87% відмовлено.

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30.01.2023 справа прийнята до провадження та призначена до розгляду без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до положень ч. 1 ст. 369 цього Кодексу без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права ( ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі №645/6374/20, яким вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з позивача по справі суму у розмірі 137502,00 грн як витрати, понесені відповідачем при розгляді справи на правову допомогу.

В обґрунтування заяви зазначив, що його представником, адвокатом Шумейко Я.В. під час судового засідання, призначеного на 30.03.2021 року, під фіксацію, було зроблено заяву про відшкодування судових витрат. Відповідно до умов Договору,який був укладений між відповідачем та адвокатом, про надання правової допомоги від 14.05.2019 року та Додаткової угоди №5 від 02.12.2020 року до Договору про надання правової допомоги від 14.05.2019 року сторони погодили наступне:

«3.1.За правову допомогу, передбачену вп.п.1.2.Договору,за представництво в суді 1-ої інстанції за позовом про стягнення безпідставно набутих коштів Клієнт сплачує Адвокату винагороду в розмірі, еквівалентному 5000 (п`ять тисяч) доларів США. Оплата Клієнтом Адвокату здійснюється у формі післяплати після отримання Адвокатом рішення суду за цим позовом протягом 3-х календарних днів з дня отримання рішення суду.

3.2.Гонорар сплачується на підставі виставленого Адвокатом Клієнту рахунку. Гривневий еквівалент винагороди визначається на день виставлення рахунку за курсом НБУ.» У заяві відповідач посилається на Рішення ЕСПЛ Справа «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) від 07.02.2014 рокуп, останову Верховного Суду від 20.11.2018 р. у справі №910/23210/17 , постанову ВС/КАС: справі № 280/2635/20 від 21.01.2021

ОСОБА_1 зазначив, що 27.05.2021 року його представником було отримано вказане рішення суду, що підтверджується роздруківкою скриншотів з електронної пошти мого представника. Згідно офіційного курсу НБУ станом на 27.05.2021 року 1 долар США становив 27,5004 грн. Таким чином, 5000 доларів США на день отримання рішення адвокатом становить: 5000 х 27,5004 = 137 502 грн. 31.05.2021 року адвокатом Шумейко Я.В. був виставлений відповідачу рахунок на сплату винагороди за правову допомогу за представництво його інтересів у суді 1-ої інстанції по справі №645/6374/20 на суму 137 502 грн. відповідач вказує, що справа №645/6374/20 є досить складною, оскільки вона була пов`язана з великою кількістю розрахунків за великий період часу, всі процесуальні документи були підготовлені його представником, деякі з них підписував відповідачем особисто. Крім того, представником було зроблено збір доказів, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Тому, планомірна робота адвоката призвела до того, що судом біло задоволено тільки 7,13 % від позовних вимог. Судовий розгляд тримав півроку, за заявами його представника позов залишався без розгляду, тому розмір гонорару є співмірним з ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.06.2021 року заява ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу залишена без розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року ухвала Фрунзенського районного суду була скасована апеляційним судом та справа направлена для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Стороною позивача до місцевого суду надано письмові заперечення, в яких просять відмовити у задоволення заяви, посилаючись зокрема на те, що зміст пункту 3.1. Додатку №5 договору про надання правової допомоги, укладеного між відповідачем і адвокатом, відрізняється від змісту пункту 3.1, який викладений в заяві відповідача про ухвалення додаткового рішення. Крім того, позивач звертає увагу суду на той факт, що договір про надання правової допомоги відповідач і адвокат Шумейко Я.В. уклали 14 травня 2019 року (а.с. 213), до подання позивачем позову. В пункті 1.2. зазначеного Договору сторони погодили, що адвокат надає консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, поліції, МВС, СБУ, державної виконавчої служби, на підприємствах, установах, організаціях, в судах всіх інстанцій і т.д. Тобто з вищенаведеного вбачається, що договір про надання правової допомоги відповідач укладав з адвокатом не тільки для захисту його інтересів по конкретній цивільній справі, а для представництва відповідача перед значним колом органів, організацій та установ, і по невизначеному колу справ і питань.

Також позивач зазначає, що на а.с. 219 знаходиться рахунок на оплату правової допомоги в розмірі 137 502 грн. від 31 травня 2021 року, який адвокат Шумейко Я.В. виставив відповідачу. В останньому абзаці цього рахунку зазначено, що ОСОБА_1 повинен перерахувати цю суму протягом 7 днів з дня отримання цього рахунку шляхом перерахування коштів на картку адвоката в Приватбанку. Відповідач не надав суду доказів того, що він цей рахунок оплатив в узгоджений сторонами 7-денний строк. З часу виставлення цього рахунку пройшло 5 місяців, проте відповідач не надав доказів оплати хоча б якої-небудь частини зазначеної вище суми. З наданого відповідачем акта приймання-передачі правової допомоги від 31 травня 2021 року ( а.с. 220) не ОСОБА_1 _1 . Не вказано жодної конкретної дії адвоката Шумейка Я.В., яку необхідно оплатити Відповідачу відповідно до умов Договору про надання правової допомоги. Відсутній і розрахунок вартості послуг адвоката. Вказує, що цивільна справа не є справою значної складності, в провадженні суду першої інстанції справа знаходилась півроку, за цей час було проведено три судові засідання за участю представника Відповідача, і які тривали не більше ніж година-півтори години ( а.с., а.с. 133, 176,193-195). Враховуючи зазначене, позивач та його представник просили відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2019 року ОСОБА_1 та адвокат Шумейко Я.В. уклали договір про надання правової допомоги, згідно п.п.1.1,1.2 адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами. Адвокат відповідно до узгоджених Сторонами доручень: надає Замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в органах державної влади,органах прокуратури, поліції, МВС та СБУ, державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій, зокрема у цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, в кримінальному провадженні,в тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб. Представляє Замовника з усіма правами, які надано законом позивачу (цивільному позивачу відповідачу), відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, підписання позовної заяви, заяви про видачу судового наказу, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанови і ухвали суду, одержання, рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання; підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше; вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання; отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії; сплачувати від імені замовника державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі; вчиняти інші дії в інтересах Замовника не передбачених даним Договором. Представляти інтереси Замовника в судах, в органах прокуратури, поліції, МВС та СБУ під час досудового та судового слідства, кримінального провадження, у Справах про адміністративні правопорушення, подавати заяви, клопотання, пояснення, докази та вчиняти інші щодо захисту прав та інтересів Замовника.

Відповідно п. 3.1. за правову допомогу, передбачену в п.п. 12 Договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатком № 1 до вказаного договору.

Надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Шумейко Я. В. у межах цивільної справи підтверджується ордером серії АН № 1023473.

Згідно додаткової угоди № 5 до Договору про надання правової допомоги від 14.05.2019 року від 02.12.2020 року, сторони виклали п. 3.1.в наступній редакції: за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 Договору, за представництво інтересів Клієнта Адвокатом в суді 1-ї інстанції по справі № 645/6374/20 Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) в розмірі, еквівалентному 5000 (п`ять тисяч) доларів США. Оплата Клієнтом Адвокату здійснюється у формі післяплати після отримання Адвокатом рішення суду за цим позовом протягом 7 календарних днів з дня отримання рішення суду. Гонорар (винагорода) сплачується на підставі виставленого Адвокатом Клієнту рахунку.

Рішення суду отримано адвокатом 27 травня 2021 року.

Відповідно до Рахунку на оплату правової допомоги від 31 травня 2021 року адвокат Шумейко Я. В. виставив Клієнту ОСОБА_1 суму у розмірі 137 502, 00 грн.

Матеріали справи містять акт приймання-передачі правової допомоги до Договору про надання правової допомоги від 14.05.2019 року та Додаткової угоди №5 від 02.12.2020 року до Договору про надання правової допомоги від 14.05.2019 року від 31.05.2021 року, згідно якого Адвокат Шумейко Ярослав Віталійович, діючий на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5404 від 22.03.2019 року та Клієнт - ОСОБА_1 склали Акт приймання-передачі до Договору про надання правової допомоги від 14.05.2019 року та Додаткової угоди №5 від 02.12.2020 року до Договору про надання правової допомоги від 14.05.2019 року, за представництво інтересів Клієнта Адвокатом в суді 1-ої інстанції по справі №645/6374/20 про наступне: відповідно до умов Договору про надання правової допомоги від 14.05.2019 року та Додаткової угоди №5 від 02.12.2020 року до Договору про надання правової допомоги від 14.05.2019 року Адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу за представництво інтересів Клієнта Адвокатом в суді 1-ої інстанції по справі №645/6374/20. Клієнт не має до Адвоката будь-яких претензій стосовно наданої правової допомоги.

Вивчивши вказані документи суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви та стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як встановлено ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України вбачається, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 22.01.2021 р. при розгляді справи № 925/1137/19.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що адвокатом Шумейком Я.В. під час розгляду справи були складені дві заяви про залишення позову без розгляду, які були залишені судом без задоволення, та дві заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з його занятістю в іншому процесі. Також адвокат приймав участь у чотирьох судових засіданнях, які тривали біля години кожне.

При цьому відповідачем самостійно був поданий відзив на позовну заяву.

Колегія суддів апеляційного суду, з огляду на складність справи та тривалість її розгляду, кількість виготовлених адвокатом відповідача документів, та судових засідань, в яких він приймав участь, приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу, який стягнутий судом першої інстанції з позивача на користь відповідача у сумі 5000 грн., є значно занижений, та з урахуванням принципу пропорційності в цивільному судочинстві, який включає в себе врахування: завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін; час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями; виходячи з вимог розумності та справедливості, вважає за необхідне збільшити розмір витрат на правничу допомогу до 20 000,00 грн. Вказаний розмір витрат на правничу допомогу є співмірний із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт .

Отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2021 року зміні в розмірі стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми в якості відшкодування витрат на правничу допомогу, збільшивши її розмір з 5000,00 грн (п"ять тисяч гривень) до 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень).

Керуючись статтями 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. п. 3, 4, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шумейка Ярослава Віталійовичазадовольнити частково.

Додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2021 року змінити у розмірі стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми в якості відшкодування витрат на правничу допомогу, збільшивши її розмір з 5000,00 грн (п"ять тисяч гривень) до 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11.07.2023.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: О.А.Лобов

В.М.Триголов