Провадження № 2/344/437/23
У Х В А Л А

19 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді - Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання - Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача відповідача ОСОБА_1 адвоката Іванціва Михайла Васильовича про забезпечення позову за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2021 позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив: стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 6530 доларів США боргу за позикою (а.с.1-5).

Ухвалою суду від 30.12.2021 позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.15).

21.01.2022 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на суму 7000 доларів США, який підтверджується розпискою від 25.11.2019 без застосування наслідків недійсності (а.с.30-35).

Ухвалою суду від 08.02.2022 прийнято зустрічний позов, вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням (а.с.46,47).

04.07.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження.

18.07.2023 від представника позивача відповідача ОСОБА_1 адвоката Іванціва Михайла Васильовича надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви зазначено, що 18.07.2023 стало відомо, що відповідач ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 спірну квартиру. Правочин вчинено під час розгляду справи.

Таким чином, відповідач безоплатно відчуживши своє майно, на яке можна звернути стягнення в порядку примусового виконання судового рішення, в разі задоволення первісного позову, намагається уникнути сплати боргу і не виконувати судове рішення. Фактично ефективність захисту прав та інтересів ОСОБА_5 знівельована, так як відповідачі не мають ніякого майна на яке можна звернути стягнення. Крім того, ОСОБА_4 будучи свідком у справі та близькою родичкою відповідачки може вчинити наступне відчуження квартири. А ОСОБА_1 буде змушена оскаржувати таке відчуження, яке має ознаки фраудаторного правочину.

В якості зустрічного забезпечення ОСОБА_1 пропонує внести на депозитний рахунок суду кошти в сумі 1000 грн.

19.07.2023 від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про проведення судового засідання без її участі, відносно задоволення клопотання про залучення третьої особи, покладається на думку суду.

19.07.2023 представником відповідача позивача адвокатом Сторожук А.Л. подано заперечення на заяву про забезпечення позову. У такій зазначено, що спірна квартира набута його довірителькою ще до шлюбу і перебувала у її приватній власності. ОСОБА_3 офіційно працевлаштована у ТОВ «Нова Пошта», а тому питання щодо виконання судового рішення у разі задоволення первісного позову буде здійснюватись у відповідності до чинного законодавства, зокрема передбачена можливість звернення стягнення на заробітну плату. Таким чином, ухилення ОСОБА_2 на потенційну можливість від виконання рішення. Разом з тим, відповідач ОСОБА_6 є власником частки у квартирі АДРЕСА_2 . Однак, на таке майно представник ОСОБА_1 , не пропонує накласти арешт.

Разом з тим, заявлені вимоги є неспівмірними з позовними вимогами. Ринкова вартість майна, на яке пропонується накласти стягнення становить більше 50 000 дол. США, що підтверджується довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 19.07.2023.

Стягнення коштів за рішенням суду у разі задоволення первісного позову жодним чином не потребуватиме залучення до цього процесу нерухомого майна, його відчуження для задоволення грошових вимог, оскільки перебування відповідача на роботі дасть можливість виконати судове рішення

Крім цього, одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного в`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню.

В судовому засіданні представник позивача відповідача адвокат Іванців М.В. підтримав заяву про забезпечення позову з мотивів, що викладені письмово.

Представник відповідача позивача адвокат Сторожук А.Л. заперечив відносно задоволення заяви, зокрема з підстав, що викладені письмово.

Вислухавши думку представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій інших осіб, які за час розгляду справи можуть продати, знищити чи знецінити майно, тощо.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести співмірність обраного засобу забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Така позиція також неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема 17.06.2022 у постанові № 908/2382/21.

Позивач за первісним позовом просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №39469060 від 18.07.2023, загальною площею 42,5 кв.м., житловою 18,2 кв.м., що 02.06.2022 належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування, що виданий 02.06.2022. До цього право власності на таку квартиру належало відповідачу за первісним позовом ОСОБА_7 з 04.09.2019.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України чітко передбачено, що накладення арешту на майно в межах здійснення судом заходів забезпечення позову можливе щодо майна, яке належить відповідачеві або підлягає передачі йому і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, у разі коли позовні вимоги стосуватимуться стягнення коштів і позивач має намір забезпечити свій позов шляхом арешту майна боржника, необхідним є наявність належного підтвердження того, що майно, на яке заявник прохає накласти арешт дійсно належить особі до якої буде спрямовано позовні вимоги про стягнення боргу.

Так, виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 17.06.2022 cправа № 908/2382/21.

Однак, дана квартира, на яку просять накласти арешт, не перебуває у власності відповідача, відтак у разі задоволення позову, враховуючи норми чинного законодавства, не відбудеться примусового виконання рішення за рахунок зазначеного майна.

Разом з тим, покликання на безоплатне відчуження зазначеної квартири під час розгляду справи відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 , яка була її особисто власністю, через шість місяців після відкриття провадження, і яка не є предметом позовних вимог, не може бути єдиною підставою для доведення ухилення від подальшого виконання рішення суду у разі задоволення первісного позову. Адже, при цьому представником позивача відповідача також не доведено адекватності заходу забезпечення позову в контексті заявлених позовних вимог; не доведено, що заявлені вимоги є співмірними даному виду забезпечення позову, враховуючи ціну позову 6 530 дол. США, вартості квартири 1 953 361, 39 грн. ( довідка від 19.07.2023 про оціночну вартість об`єкта нерухомості, що надана стороною ОСОБА_3 ) в контексті пред`явлення позову до двох відповідачів за первісним позовом; не враховано наявність у відповідача ОСОБА_2 майна; не надано доказів того, що у відповідача ОСОБА_3 наявне чи відсутнє інше майно, не враховано її матеріальний стан.

Відтак, заява представника позивача відповідача ОСОБА_1 адвоката Іванціва Михайла Васильовича про забезпечення позову за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою шляхом накладення арешту на квартиру до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 247, ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволені заяви представника позивача відповідача ОСОБА_1 адвоката Іванціва Михайла Васильовича про забезпечення позову за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою шляхом накладення арешту на квартиру відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Сторони, яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм цієї ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повна ухвала складена 20.07.2023.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.