Справа № 727/6381/23
Провадження № 2/727/1221/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та призначення пенсії для проживання позивача, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та призначення пенсії для проживання позивача.

26 червня 2023 року Шевченківським районним судом м. Чернівці винесено ухвалу про залишення без руху наведеного позовної заяви, як ьтакої що не відповідала вимогам ст. 175 КК України, з підстав того, що позивач ОСОБА_5 не вказав рік народження, адресу місця проживання відповідачів, їх засіб зв`язку. Позовна заява складена і подана в суд на російській мові; на виклад обставин в позові, відсутні посилання на докази, а додані до позовної заяви документи не перекладені на українську мову, що унеможливлює суд з`ясувати чи відносяться вони до доказів за заявленими позовними вимогами та судовий збір позивачем ОСОБА_5 не сплачено в установленому закону порядку. Позивачу було надано п"ятиденний термін на усунення вказаних недоліків з дня отримання копії ухвали.

За даними рекомендованого повідомлення 12.07.2023 року ОСОБА_6 особисто отримав копію ухвали суду від 26.06.2023 року, про що свідчить підпис позивача.

17.07.2023 року ОСОБА_6 в суд подав касаційну скаргу на апеляційну заяву та позовну заяву про розірвання шлюбу і встановлення пенсій для проживання.

На дату постановлення цієї ухвали, позивачем інших заяв (клопотань) з процесуальних питань до суду подано не було, що дає підстави вважати, що позивач не виконав вимоги суду та не подав заяву про усунення недоліків, серед іншого квитанцію про сплату судового збору, також не скористався процесуальним правом подати заяву про продовження процесуального строку з урахуванням вимог статі 127 ЦПКУкраїни.

Вивчивши матеріли позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та призначення пенсії для проживання позивача на предмет дотримання вимог цивільно-процесуального законодавства та виконання вимог суду, які викладено в ухвалі суду від 26 червня 2023 року, суддя приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (стаття 4 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів. Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимогою процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги. Таким чином, під предметом позову розуміється певно матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду. Недотримання обов`язкових вимог до форми та змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків за позовоною заявою позивача, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Окрім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Частиною 7 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З правових позицій ВП Верховного Суду (справа 990/70/22 стосовно підстав повернення позовної заяви у зв`язку з неусуненням позивачем недоліків) вбачається, що повернення судом першої інстанції позивачу позовної заяви в цій справі у зв`язку з невиконанням ухвали вказаного суду про усунення недоліків позовної заяви переслідує легітимну мету та має розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Оскаржуване судове рішення зумовлене не будь-яким свавільним небажанням суду розглядати звернення позивачки до суду, а лише невиконанням нею процесуальних вимог закону щодо форми та порядку подання позовної заяви. Такого змісту дії не можуть свідчити про обмеження її права на судовий захист. Розгляд позовної заяви, яка складена без дотримання передбачених вимог, не передбачений положеннями процесуального законодавства...., оскаржуване судове рішення не перешкоджає доступу до суду за умови дотримання вимог процесуального закону.

У пункті 37 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та призначення пенсії для проживання позивача, у зв`язку з невиконанням ухвали суду про залишення позову без руху в межах визначеного процесуального строку.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 185, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та призначення пенсії для проживання позивача - вважати неподаною та повернути позивачу ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 )

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слобдян Г.М.