Справа № 548/618/21
Провадження № 2/548/60/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2023 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Коновод О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Скрипніченко М.І., Листопад В.Л., Манжос Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження згідно ч. 2ст. 247 ЦПК Українив залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії .

Представник АТ КБ ПриватБанк звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 12.12.2007 року у розмірі 31062,67 грн.. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з метою отримання банківських послуг, ОСОБА_4 ( позичальник) звернулася до АТ КБ "Приватбанк" та підписала заяву №б/н від 12 грудня 2007 року. При її підписанні, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. В зв`язку з порушенням позичальником ОСОБА_4 умов кредитного договору, станом на утворилась заборгованість в розмірі 31062,67 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 померла,що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.05.2020 року.

Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_4 є відповідачі, що підтверджується листом приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Вовк А.М. ( а.с.81, 117).

31.03.2021 до суду надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 . Просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.12.2007 у розмірі 31062,67 грн.

02.04.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

24.03.2023 р. ухвалою суду залучено до участі у справі правонаступників відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: с. Клепачі Лубенського району Полтавської області; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,року народження, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

29.06.2023 р. ухвалою суду залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 просив справу розглядати за його відсутності.

Інші відповідачі в судове засідання не з"явилися, з невідомих суду причин, хоча вчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

З метою отримання банківських послуг, ОСОБА_4 ( позичальник) звернулася до АТ КБ "Приватбанк" та підписала заяву №б/н від 12 грудня 2007 року. При її підписанні, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. В зв`язку з порушенням позичальником ОСОБА_4 умов кредитного договору, станом на утворилась заборгованість в розмірі 31062,67 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 померла,що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.05.2020 року.

Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_4 є відповідачі, що підтверджується листом приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Вовк А.М. ( а.с.81, 117).

Висновки суду.

Спадкування - перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців.

Таким чином, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 754/13738/13-ц зазначено, що правовідносини, що виникли між кредитором (позичальником) та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України (з урахуванням положень статті 1281 ЦК України).

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати зокрема такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідно до частини першої, другої, третьої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч. 4 ст. 1281 ЦК України).

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012, роз`яснено, що з урахуванням положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому, спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що спадкоємці кредитора спадкодавця ОСОБА_4 повідомили АТ КБ «ПриватБанк» про відкриття спадщини,

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має надати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до положень частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Інформація про відмову від спадщини сина суду не надано.

Отже, з досліджених судом документів вбачається, що відповідачі, будучи дітьми спадкодавця, прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, адже проживали разом із спадкодавцем на момент її відкриття та не відмовилась від прийняття спадщини в установленому порядку.

Інформація про видачу свідоцтва про право на спадщину відсутня.

При цьому, суд зауважує, що згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до частини 1 статті 12, ст.81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності в сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Згідно зі статями 76, 77, 79ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження того, що на момент смерті ОСОБА_4 у неї існувала заборгованість по кредитному договору, позивач посилається на розрахунок заборгованості та виписку з банківського рахунку.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З анкети-заяви від 12.12.2007 вбачається, що кредитний договір між банком та ОСОБА_4 укладений в електронній формі.

Кредит відповідачеві надано шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Факт отримання кредитних коштів позичальником підтверджується.

Спору щодо укладення договору, отримання позичальником коштів немає, а суд погоджується, що зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню.

Банк надав анкету-заяву, підписану ОСОБА_4 , розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписку з банківського рахунку відповідача.

Отже, банк підтвердив виконання зі своєї сторони зобов`язання щодо надання кредиту. ОСОБА_4 користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість за договором, що підтверджує факт користування грошовими коштами отриманих на умовах укладеного кредитного договору. Натомість ОСОБА_4 допустила порушення умов договору щодо своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 615/473/20 зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна».

У постанові Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 640/6274/16-ц вказано, що: «при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача».

У постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі № 496/4363/15-ц вказано, що: «встановивши відповідно до положень статті 1282 ЦК України наявність порушеного права (наявність непогашеної заборгованості) та факт прийняття спадщини після смерті позичальника його дочкою, наявність спадкового майна, суд відмовив у позові з огляду на відсутність в прохальній частині позову переліку спадкового майна. У той же час, суд не врахував, що принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не зазначено перелік спадкового майна, не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача».

Отже, з урахуванням предмету спору у даній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Відповідач не надала суду докази того, що обсяг спадкового майна та його вартість є меншими від розміру заборгованості спадкодавця.

Таким чином, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг № б/н від 12.12.2007 станом на 25.02.2021 у розмірі 31062,67 грн. (тіло кредиту) з спадкоємця боржника суд вважає обґрунтованими, а тому ці вимог підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268,280-282,ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" ( адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд.50, м. Дніпро, 49094, , МФО 305299, юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1 Д, м.Київ, 01001, електронна пошта: ) представник позивача Дашко Володимир Миколайовиа (адреса знаходження: вул. Набережна Перемоги,буд.50, м.Дніпро, 49094 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: с. Клепачі Лубенського району Полтавської області), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості,- задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: с. Клепачі Лубенського району Полтавської області), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (адреса для листування: вул.Набережна Перемоги, буд.50, м.Дніпро, 49094, , МФО 305299, юридична адреса: вул.Грушевського, буд.1 Д, м.Київ, 01001, електронна пошта: , р/р № НОМЕР_1 ) заборгованість за кредитним договором б/н від 12.12.2007 року в сумі 31062,67 грн .

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: с. Клепачі Лубенського району Полтавської області), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд.50, м. Дніпро, 49094, , МФО 305299, юридична адреса: вул.Грушевського, буд.1 Д, м.Київ, 01001, електронна пошта: , р/р № НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13.07.2023 року.

Суддя : О.В. Коновод