24.07.2023 Справа № 756/3492/23
Справа № 756/3492/23
Провадження 2/756/2699/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Діденка Є.В.,

за участю секретаря - Гасанової Л.Х.,

позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_4 ,

представника відповідача - ОСОБА_5 ,

представника третьої особи - Павлової Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних - Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування), про визнання шлюбу недійсним,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних - Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування), про визнання шлюбу недійсним, в обґрунтування якого зазначив, що Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.01.2020 року ОСОБА_1 визнано особою цивільна дієздатність якої обмежена, внаслідок того, що він страждає на психічний розлад, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. ОСОБА_2 призначено піклувальником ОСОБА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , та в якій вони проживають разом зі своїми родичами, які також с співвласниками. ОСОБА_1 неодноразово приводив до вищевказаної квартири своїх знайомих жінок, які за своєю поведінкою викликали у позивача та інших родичів занепокоєння. У минулому році ОСОБА_1 привів до квартири жінку, яка стала постійно проживати разом з братом в їх квартирі. ОСОБА_2 намагався з?ясувати у свого брата, що це за жінка та на якій підставі вона проживає в їх квартирі. ОСОБА_1 , не надавав чіткої відповіді. Згодом ця жінка почала заявляти певні вимоги до ОСОБА_2 та інших співвласників квартири. Ця жінка заявляла, що вона тут живе на законних підставах та буде господаркою, заявляла що вона може користуватися будь-яким приміщенням цієї квартири. Пізніше, ця жінка стала влаштовувати конфліктні ситуації, провокувати сварки та безпідставно викликати працівників поліції. ОСОБА_2 та інші співвласники квартири не надавали своєї згоди проживання цієї жінки в їх квартирі. У лютому 2023 року, ОСОБА_2 стало відомо, що у квітні 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сама ця жінка постійно проживає в їх квартирі. До лютого 2023 року ОСОБА_1 не повідомляв нікого про укладення шлюбу. ОСОБА_1 за відсутності у приміщенні ОСОБА_4 , розповідав ОСОБА_2 що не розуміє, для чого він уклав шлюб. Також розповідав, що ОСОБА_6 хоче постійно проживати та прописатися в їх квартирі. Розповідав, що ОСОБА_4 висловлювала бажання отримати частку їх квартири як дружина ОСОБА_1 . Окрім, того позивач окремою заявою звертався до Органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про сприяння в захисті прав свого брата. Оскільки, позивач вважає, що шлюб між його братом та ОСОБА_4 , який укладений без норм діючого законодавства, створює небезпеку порушення прав ОСОБА_2 , як співвласника квартири АДРЕСА_1 , в зв`язку з вищевикладеним Позивач звертається до суду та просить визнати шлюб недійсний, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , (актовий запис №381 від 08.04.2022 року Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03.04.2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі.

27.04.2023 року на адресу Оболонського районного суду міста Києва надійшов відзив, в якому сторона відповідача виклала позицію, згідно якої просить відмовити в позові повністю, посилаючись на те, що шлюб було укладено в добровільному порядку.

01.05.2023 року на адресу Оболонського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягає на викладеній в позовній заяві позицій задоволення такої заяви, та повністю заперечує тези, викладені відповідачкою у відзиві.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18.05.2023 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 20 червня 2023 року.

20 червня 2023 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 06 липня 2023 року.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, пояснили, що ОСОБА_1 внаслідок стану свого психічного здоров`я не міг надати вільну згоду на укладення шлюбу із ОСОБА_4 , оскільки має наявні ознаки тяжкого психічного розладу та не усвідомлює значення своїх дій. Окрім того, позивач наголошував на тому, що його брат ОСОБА_1 , який визнаний судом обмежено дієздатним, неодноразово приводив до квартири своїх знайомих жінок, котрі жодного разу не лишалися в квартирі на тривалий термін, але жодного разу в його не виникало бажання укласти шлюб, що може свідчити про маніпулятивний вплив ОСОБА_4 , задля того, аби порушити права його брата - ОСОБА_1 та протиправно заволодіти майном, а саме часткою квартири АДРЕСА_1 . Саме для того, діючи в інтересах свого брата позивач звернувся до суду та просить даний шлюб визнати недійсним.

ОСОБА_1 в судовому засіданні в позові просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що даний шлюб був бажаний з обох сторін, сім`я для його є цінною та він бажає мати дітей. З ОСОБА_4 він познайомився за місцем роботи, коли працював вантажником у магазині «Варус». До укладення шлюбу вони жили разом приблизно пів року у найманій квартирі. Назвав дату і місце укладення шлюбу. Окрім того, в поясненнях наголосив на тому, що його брат ОСОБА_2 , який за рішенням суду є його опікуном, ним не займався, всіляко наговорюючи його дружині різні нісенітниці, у висновку наголошуючи їй на тому, аби вона покинула ОСОБА_1 , а також те, що він не виконував обов`язки опікуна відносно нього належним чином. Також він заперечив той факт, що він не розповідав брату про бажання укласти шлюб з відповідачкою, адже зробив це разом із відповідачкою відразу коли ОСОБА_2 разом із своєю дружиною прийшли його навідати. З появою ОСОБА_4 у ОСОБА_1 зникло бажання зловживати спиртними напоями та дружити із людьми, які ними зловживають, на відміну від того, як це було до зустрічі з нею. В своїх поясненнях, він підтвердив той факт, що кохає ОСОБА_4 , одружився за власною волею та хотів цього шлюбу, а також те, що він повністю усвідомлює його наслідки, а тому просить суд відмовити в позові.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 повністю не погоджуючись із доводами сторони позивача, просили в позові відмовити в повному обсязі. ОСОБА_4 наголосила на тому, що на момент укладення шлюбу знала про те, що ОСОБА_1 є обмежено дієздатним, проте сама вона так не вважає, а впевнена, що це все через нав`язливий вплив його брата ОСОБА_2 . Відповідачка висловила позицію про те, що укладений шлюб є бажаним з обох сторін, а сама вона відіграє досить важливу та позитивну роль в житті свого чоловіка ОСОБА_1 , адже окрім його належного догляду, також і доглядає за вищевказаною квартирою, де вони проживають та поліпшує всі побутові умови життя ОСОБА_1 , на відміну від брата, який є його опікуном та зобов`язаний надавати належний догляд. Вона повністю заперечує той факт, що вказаний шлюб носить більш формальний характер, та має на меті будь-яке заволодіння чи розпорядження на власну вигоду часткою квартири, як на цьому наполягає позивач, адже вона кохає ОСОБА_1 та відносини з ним є для неї досить цінними, в зв`язку з даною позицією вона просить відмовити у вимогах ОСОБА_2 .

Представниця Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (орган опіки та піклування) позов просила задовольнити, вказавши, що їхня позиція полягає у вирішенні даного питання мирним шляхом, тобто щоб відповідачка ОСОБА_4 намагалася знайти консенсус із рідними свого законного чоловіка ОСОБА_1 , який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.01.2020 року визнаний обмежено дієздатним. ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала думку позивача про маніпулятивний вплив ОСОБА_4 на ОСОБА_1 та наголосила на неналежному виконанні відповідачкою своїх обов`язків як дружини, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Встановлені судом обставини і відповідні правовідносини.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №100 від 08.08.2019 року ОСОБА_1 виявляє ознаки органічного ураження мозку поєднаного помірним (резидуально-травматичного ґенезу з інтелектуально-мнестичним недорозвитком, помірними емоційно-вольовими порушеннями (згідно з МКХ-10 шифр F 06.8), за своїм психічним станом не здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує встановлення над ним піклування.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.01.2020 року ОСОБА_1 визнано особою, цивільна дієздатність якої обмежена та призначено піклувальника - ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 21.11.2022 р., ОСОБА_1 встановлена інвалідність 3-ї групи, рекомендовано спотереження у психіатра.

Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 25.12.2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 08.04.2022 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 08.04.2022 року уклали шлюб, зареєструвавши його в Оболонському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 381.

В заяві від 09.03.2023 року адресованій Опікунський раді Оболонської РДА ОСОБА_2 просить в рамках своїх повноважень, належним чином сприяти йому як опікуну ОСОБА_1 , та про будь-які звернення ОСОБА_4 повідомляти його.

Суд керується такими нормами права.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, що ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу (ч. 1 ст. 21, ст. 24 СК України).

Статтею 23 СК України визначено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку.

Сімейне законодавство містить вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставами для визнання шлюбу недійсним у судовому порядку.

Перелік таких підстав наводиться в ст. ст. 22, 24-26 СК України і не підлягає розширеному тлумаченню.

У відповідності до ч. 1 ст. 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 39 СК України передбачено, що недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка визнана недієздатною.

Положеннями ч. 1 ст. 40 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.

При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення - ч. 2 ст. 41 СК України.

У відповідності до ст. 42 СК України право на звернення до суду із позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи права яких порушені у зв`язку із реєстрацією цього шлюбу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Статтею 37 ЦК України передбачено, що над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини. Правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника.

Згідно зі ст. 69 ЦК України, піклувальник над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, зобов`язаний дбати про її лікування, створення необхідних побутових умов. Піклувальник дає згоду на вчинення підопічним правочинів відповідно до статей 32 та 37 цього Кодексу. Піклувальник зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Оцінка доказів і мотиви суду.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У цій справі позивач, як піклувальник, посилається на те, що укладений його підопічним шлюб має бути визнаний судом недійним через те, що ОСОБА_1 страждає на психічний розлад, і укладення ним шлюбу не ґрунтувалось на його вільному волевиявленні.

Надаючи оцінку таким доводам у співставленні із зібраними доказами, суд зазначає, що згідно із висновком експерта від 08.08.2019 року ОСОБА_1 дійсно страждає на психічний розлад, який не дає йому в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Наведене стало підставою для обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_1 .

Водночас, суд звертає увагу, що чинним законодавством особи, дієздатність яких обмежена, не позбавлені права на укладення шлюбу, на відміну від осіб, які визнані недієздатними. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Мінюсту від 18.10.2000 р. № 52/5, не передбачено також отримання особою, дієздатність якої обмежена, згоди на укладення шлюбу.

Тому, сам лише факт обмеження цивільної дієздатності особи не може автоматично підтверджувати відсутність її вільної згоди на укладення шлюбу. Такий факт має доводитись належними і допустимими доказами у загальному порядку.

Наданий позивачем висновок експерта щодо психічного стану ОСОБА_1 дійсно підтверджує наявність у нього психічного захворювання, однак такий висновок був наданий у 2019 році, а доказів, які би підтверджували, у якому на даний час стані психічного здоров`я перебуває ОСОБА_1 та що на момент укладення шлюбу - 08.04.2022 р. він не був здатним розуміти і усвідомлювати значення своїх дій, суду не надано.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив відсутність у нього вільної згоди на укладення шлюбу, пояснив, що бажав і на даний час бажає цього шлюбу, надав пояснення щодо обставин укладення ним шлюбу, зокрема вказав, що приблизно пів року до укладення шлюбу проживав разом із ОСОБА_4 , зараз вони також проживають разом. Такі ж обставини підтвердила і ОСОБА_4 .

На переконання суду, ОСОБА_1 розуміє факт укладення ним шлюбу, підтвердив його добровільність, та в достатній мірі пояснив причини і обставини укладення шлюбу.

Тому, суд вважає, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження відсутності вільної згоди на укладення шлюбу у ОСОБА_1 .

Крім того, позивачем суду також не було надано доказів того, що укладення ОСОБА_1 шлюбу з ОСОБА_4 суперечить його інтересам. Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з укладенням шлюбу навпаки перестав зловживати алкоголем та спілкуватись з компаніями, які могли би на нього негативно впливати. ОСОБА_4 пояснила, що піклується про побут ОСОБА_1 , який до цього проживав у поганих побутових умовах.

Позивач цього не спростував. Водночас, суд критично сприймає посилання позивача на те, що ОСОБА_4 має намір заволодіти часткою квартири, яка належить ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 в силу ст. 37 ЦК України не має права укладати правочинів щодо відчуження цінного майна без згоди піклувальника.

Також, суд наголошує, що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, справи стосовно шлюбного і батьківського статусу осіб підпадають під поняття приватного і сімейного життя. Зокрема, у справі «Dadouch проти Мальти» Європейський суд з прав людини встановив, що реєстрація шлюбу, котра є визнанням цивільно-правового статусу особи, безсумнівно стосується як приватного, так і сімейного життя і входить до сфери дії статті 8 § 1 (рішення остаточне від 20.10.2010 р. № 38816/07, п. 48).

У цій справі суд не бачить вагомих підстав для втручання у право ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на повагу до сімейного життя, та вважає, що таке втручання не було би пропорційним заявленій позивачем меті.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 , в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних - Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування), про визнання шлюбу недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне рішення складене та підписане 24.07.2023 р.

Суддя Є.В. Діденко