РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2023 року місто Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Власюк Д.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 ,у якому просить:

-розірвати договір довічного утримання та догляду, укладений 25 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І .Я., за реєстровим №1861;

-скасувати обтяження, встановлені договором довічного утримання та догляду, укладеним 25 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я, за реєстровим № 1861, шляхом зняття заборони відчуження з 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 ;

-скасувати державну реєстрацію права власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , яка була здійснена 25.07.2017 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання та догляду укладеного 25 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., за реєстровим № 1861;

-визнати право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , внаслідок двосторонньої реституції.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25 липня 2017 року між нею та її сином, відповідачем по справі, ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, який було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я.Відповідно до п.1 вказаного договору вона передала у власність відповідачу ОСОБА_2 належну їй на праві власності 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Вказані частки належали їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке було видане П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою 10 листопада 2011 року. З моменту укладення договору і по сьогодні відповідач взятих на себе зобов`язань по догляду та матеріальному утриманню їй не надає, не звертає уваги на її потреби і стан її здоров`я, не забезпечує її належною кількістю харчів, не надає необхідної допомоги, побутових послуг, позивач не відчуває моральної та матеріальної підтримки, хоча за станом здоров`я вона потребує лікування. У зв`язку з цим, оскільки відповідачем повністю не виконуються обов`язки щодо утримання та догляду позивача, передбачені оскаржуваним Договором, просить вказаний договір розірвати та визнати право власності позивача на спірне майно.

Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача та позивач подала заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач подав заяву про визнання позову. Розгляд справи просив провести за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши їх фактичні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Судом встановлено, що 25 липня 2017 року між ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, який було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я.

Відповідно до п.1 договору ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Вказані частки належали ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке було видане П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою 10 листопада 2011 року.

ОСОБА_3 - дружина ОСОБА_2 , надала ОСОБА_2 свою згоду на укладення договору довічного утримання та догляду, про що було складено відповідну заяву, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. 25.07.2017.

Згідно із п.6 вказаного вище Договору відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний надавати ОСОБА_1 довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, а також догляду і необхідної допомоги.

Крім цього п.7 передбачено розмір матеріального забезпечення у сумі 2 000 гривень, яке щомісячно мав надавати ОСОБА_1 її син, така сума відповідно до договору підлягає індексації у порядку встановленому законом та не може бути меншою, ніж розмір прожиткового мінімуму.

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 339235749, сформованого 14.07.2023, ОСОБА_2 є власником 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (Відчужувач) передає другій стороні (Набувачеві) у власність жилий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого Набувач зобов`язується забезпечувати Відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими Набувач має забезпечувати Відчужувача.

За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися Відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу Відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Набувачем обов`язків за договором є повернення до Відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивач вказує на те, що відповідач не виконує жодної із вимог Договору довічного утримання, вона є особою похилого віку (84 роки), їй було проведено оперативне втручання: шунтування підключичної артерії і тому на даний час вона потребує особливого піклування: дієти, медикаментів, догляду.

Згідно із заявою відповідача від 09 грудня 2022 року, посвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Клімовою А.В., ОСОБА_2 пред`явлений до нього позов про розірвання договору довічного утримання та догляду визнає в повному обсязі. Зазначає, що вказані в позові обставини відповідають дійсності, з моменту кладення договору і по сьогоднішній день він взятих на себе зобов`язань по догляду та матеріальному утриманню позивача не виконує.

Проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновків, що відповідачем не виконуються умови Договору довічного утримання та догляду від 25 липня 2017 року, у зв`язку з чим позивач у справі як сторона Договору (Відчужувач) значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні Договору, тобто, порушення умов Договору є істотними, у зв`язку з чим Договір довічного утримання підлягає розірванню, з наступним визнанням за позивачем права власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За наведених обставин, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 4315,78 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання та догляду, укладений 25 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І .Я., за реєстровим №1861.

Скасувати обтяження, встановлені договором довічного утримання та догляду, укладеним 25 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я, за реєстровим № 1861, шляхом зняття заборони відчуження з 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Скасувати державну реєстрацію права власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , яка була здійснена 25.07.2017 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання та догляду укладеного 25 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., за реєстровим № 1861.

Визнати право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , внаслідок двосторонньої реституції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4315 гривень 78 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17 липня 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя Мигаль Г.П.