КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№22-ц/824/2382/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/20969/21

06 липня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Карпенка В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» Бойко Наталії Миколаївнина на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року та на додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2023 року, ухвалені під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», Товариства з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» про визнання незаконним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, визнання недійсним договору, свідоцтва та документів та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» до ОСОБА_1 про визнання правовідносин припиненими,-

в с т а н о в и в:

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», Товариства з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» та просила суд: визнати незаконним та скасувати рішення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока»№ 17/02-5 від 17 лютого 2020 року; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока`поновити ОСОБА_1 у реєстрі інвесторівбудівництва житлового будинку з підземним паркінгом АДРЕСА_1 ; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» видати ОСОБА_1 довідку про право на набуття у власність об`єкта інвестування - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та внести дані щодо ОСОБА_1 до Переліку довірителів, яким забудовник у подальшому зобов`язаний передати у власність об`єкт інвестування - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; визнати недійсним Договір про участь у фонді фінансування будівництва № 237-2 від 01 липня 2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші»; визнати недійсними: свідоцтво про участь у ФФБ класу А № 237-2 видане 01 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока»; довідку № 237-2 від 02 липня 2020 року про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока»; акт № 237-2 прийняття-передачі об`єкта інвестування (квартири НОМЕР_1 ), складений 02 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» щодо об`єкту інвестування - однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що рішенням Київської міської ради № 109/770 від 08 лютого 2007 року «Про надання земельної ділянки Національному авіаційному університету для будівництва, експлуатації та обслуговування комплексу навчальних, спортивних, господарських будівель, гуртожитків та житлових будинків на АДРЕСА_1 Національному авіаційному університету було надано право на забудову земельної ділянки на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :69:118:0021).

14 лютого 2013 року між Національним авіаційним університетом, Товариством з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія`та Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» був укладений договір № 130/24, за умовами якого, з урахуванням змін та доповнень, Національний авіаційний університет частково передав Комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» та Товариству з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» виконання функцій замовника по будівництву житлового комплексу по АДРЕСА_1 .

В подальшому, наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» №30 від 25 грудня 2015 року були затверджені Правила фонду фінансування будівництва (виду А) житлового будинку з підземним паркінгом на АДРЕСА_1 , якими визначено процедуру створення ФФБ, порядок взаємовідносин між фінансовою компанією Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока»», забудовником - Товариством з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» та довірителями, порядок управління коштами, умови управління залученими коштами, напрямки та порядок їх використання, порядок участі у ФФБ та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, відповідальність фінансової компанії і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань та інші умови функціонування ФФБ.

23 лютого 2016 року ОСОБА_1 , як довіритель, уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», як управителем ФФБ, договір про участь у фонді фінансування будівництва НОМЕР_1-2, за умовами якого, з метою інвестування будівництва, передала в управління Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» грошові кошти з метою інвестування будівництва та отриманням у подальшому права власності на квартиру.

За умовами договору об`єктом інвестування є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка була закріплена відповідачем за позивачем.

У період з 23 лютого 2016 року по 04 вересня 2017 року, на виконання умов договору ОСОБА_1 передала Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» в управління грошові кошти у розмірі 679 020,00 грн, з яких 678 020,00 грн - сума інвестування та 1 000, 00 грн - оплата послуг Управителя.

04 вересня 2017 року позивачу було видано Свідоцтво про участь у ФФБ виду А №237-2, відповідно до якого за нею закріплений об`єкт інвестування - квартира АДРЕСА_1 , кількість кімнат - 1, загальна проектна площа - 44,43 кв.м., загальна кількість закріплених та сплачених одиниць - 44,43 кв.м.

04 вересня 2017 року, на виконання умов підпункту 5 пункту 7 договору по участь у ФФБ та пункту 5.3.12 Правил ФФБ, між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» був укладений договір уступки майнових прав № У(237-2), за яким вона набула майнові права на об`єкт інвестування - квартиру НОМЕР_2 .

27 серпня 2019 року Національний авіаційний університет, як замовник будівництва, склав Акт готовності об`єкта до експлуатації, який був спрямований до Державної архітектурно-будівельної інспекції України із заявою про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту.

29 серпня 2019 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта («Будівництво житлового будинку з підземним паркінгом на АДРЕСА_1 , секції 1,2 ТП № 1 (1 черга будівництва, 1 пусковий комплекс) проектній документації та підтвердила його готовність до експлуатації виданням Сертифікату серії ІУ № 95.

Таким чином, 29 серпня 2019 року об`єкт будівництва, у якому знаходиться об`єкт інвестування позивача, введений в експлуатацію, а тому інвестори, в тому числі і ОСОБА_1 , були допущені до своїх об`єктів інвестування.

Розпорядженням Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 08 листопада 2019 року за № 858 новозбудованому житловому будинку була присвоєна адреса - АДРЕСА_1 та зобов`язано Національний авіаційний університет зареєструвати об`єкт нерухомого майна в установленому законом порядку.

Протягом вересня-листопада 2019 року ОСОБА_1 неодноразово в усній та письмовій формі зверталась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» з вимогою надати передбачений договором та законодавством перелік документів для здійснення реєстрації права власності на квартиру. Однак, усі її звернення були залишені без відповіді.

В зв`язку з цим ОСОБА_1 вимушена була самостійно замовити технічну інвентаризацію квартири, за результатами якої ТОВ «Б-Т-І» було складено Технічний паспорт на квартиру НОМЕР_2 станом на 13 листопада 2019 року, відповідно до якого загальна площа квартири складає 44,6 кв.м., тобто, є більшою від проектної на 0,17 кв.м. (44,6 кв.м. - 44,43 кв.м.), що згідно із пунктом 21 договору про участь у ФФБ не передбачає додаткової оплати.

14 лютого 2020 року , на підставі її звернення, приватний нотаріус прийняв рішення від 14 лютого 2020 року № 51150735 та здійснив у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності ОСОБА_1 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,6 кв.м., житловою 18,3 кв.м.

25 лютого 2020 року позивач направила на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», яким повідомила про державну реєстрацію свого права власності.

10 березня 2020 року ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання в квартирі АДРЕСА_1 .

25 травня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», не погодившись з реєстрацією нею права власності на вказану квартиру, звернулось до Міністерства юстиції України із скаргою на реєстраційні дії нотаріуса.

Наказом Міністра юстиції України № 2202/5 від 26 червня 2020 року скарга була задоволена, рішення нотаріуса від 14 лютого 2020 року № 51150735 про державну реєстрацію її права власності на квартиру було скасоване.

В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» здійснило повторний продаж прав на квартиру АДРЕСА_1 Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші», але з іншою загальною площею 47,2 кв.м.

Право власності на квартиру за відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» у державному реєстрі не зареєстровано.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Косенко Л.А. від 14 серпня 2020 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» відмовлено в реєстрації прав та обтяжень на квартиру НОМЕР_1 з підстав наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Крім того, позивачу стало відомо, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» своїм рішенням № 17/02-5 від 17 лютого 2020 року відкріпив від ОСОБА_1 об`єкт інвестування квартиру АДРЕСА_1 вирішив вважати виконаними зобов`язання перед нею та повернути кошти у розмірі 644 119, 00 грн. Сума інвестицій позивачу так і не повернута.

Позивач наполягає на тому, що станом на момент завершення будівництва фактична площа об`єкту інвестування (квартири) не є більшою за проектну, зазначену у договорі НОМЕР_1-2 від 23 лютого 2016 року.

Така позиція позивача підтверджується Висновком експерта № 01-04/2021 від 28 липня 2021 року, який складено за результатами проведеної на її замовлення будівельно-технічної експертизи.Таким чином, загальна площа квартири станом на момент вводу об`єкту будівництва в експлуатацію (29 серпня 2019 року) могла становити - 44,4 кв.м, в тому числі; житлова площа - 18,3 кв.м; допоміжна площа - 25,0 кв.м; площа літніх приміщень (балкон) - 1,1 кв.м.

З урахуванням цього вважає, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» не виникло права вимагати від неї здійснювати доплату вартості квартири . Відсутність обов`язку здійснювати доплату виключає підстави для відкріплення від неї об`єкту інвестування у зв`язку з невиконанням цього обов`язку.

Фактична загальна площа об`єктів інвестування визначається забудовником в результаті проведення технічної інвентаризації, за результатами якої складається технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна (квартиру, будинок, приміщення), який Товариством з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» виконаний не був.

Відповідно до підпункту 12 пункту 7 та пункту 13 договору про участь у ФФБ, управитель зобов`язаний письмово повідомити довірителя про зміну технічних характеристик об`єкта будівництва та/або об`єкта інвестування на підставі листа забудовника. Управитель повинен письмово повідомити довірителя про введення об`єкта будівництва в експлуатацію протягом 10 днів з моменту отримання від забудовника відповідного повідомлення та даних щодо фактичної загальної площі об`єктів інвестування.

Згідно пункту 5.5.3 правил ФФБ після отримання від забудовника даних щодо загальної фактичної площі об`єктів інвестування фінансова компанія письмово повідомляє довірителів про необхідність укладання додаткової угоди до договору про участь у ФФБ, яка передбачає строки та порядок проведення між фінансовою компанією та довірителем остаточних розрахунків.

Зазначає, що такого повідомлення від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» позивач не отримувала.

З урахуванням цього вважає, що відкріплення ОСОБА_1 від об`єкта фінансування є безпідставним та таким, що порушує умови Правил ФФБ, а тому рішення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока»№17/02-5 від 17 лютого 2020 року вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

13 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання правовідносин припиненими.

В обґрунтування зустрічного позову вказувало на те, що 23 лютого 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» та ОСОБА_1 був укладений договір про участь у фонді фінансування будівництва №237-2, яким остання взяла на себе зобов`язання виконувати Правила фонду та передати управителю в обсягах та на умовах укладеного договору кошти в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування.

Пунктом 6 договору за ОСОБА_1 , як довірителем, закріплено об`єкт інвестування - квартиру НОМЕР_1 з відповідними характеристиками та розміром 44,43 кв.м.

Відповідно до п.17 ст.13 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», п.5.5.1 Правил Фонду фінансування будівництва Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» було замовлено проведення технічних обмірів та передано фінансовій компанії дані щодо фактичної загальної площі кожного об`єкта інвестування в об`єкті будівництва для проведення з довірителем кінцевих розрахунків.

Відповідно до наданої інформації фактична загальна площа квартири НОМЕР_2 становить 47,2 кв.м., а тому довіритель зобов`язувався здійснити доплату різниці вартості об`єкта інвестування шляхом перерахування визначеної управителем суми коштів.Всупереч пункту 9 договору остаточні розрахунки позивачем проведені не були.

У зв`язку з цим позивачу не було видано довідку про право на набуття у власність закріпленого за нею об`єкта інвестування, як це передбачено підпунктом 6 пункту 7 договору.

Відповідно до правил довіритель протягом 3-х днів з моменту отримання такої довідки має підписати акт приймання-передачі об`єкта інвестування з забудовником, а в разі його не підписання без поважних причин управління майном припиняється і Фінансова компанія відкріплює від довірителя об`єкт інвестування.Такий акт позивачем також підписано не було.

Відповіднодо п.5.6.2 правил ФФБ правовстановлюючі документи на квартири довірителі отримують від забудовника, який забезпечив їх оформлення, або від уповноваженої забудовником особи і передумовою їх отримання є: підписання додаткової угоди до Договору з фіксацією фактичної площі об`єкту інвестування та проведення остаточних розрахунків; отримання довірителем довідки про право довірителя на набуття у власність закріпленого за ним об`єкта інвестування; звернення довірителем до забудовника та підписання акту приймання-передачі об`єкта інвестування; оформлення забудовником права власності довірителя на об`єкт інвестування.

Враховуючи, що позивач не провела остаточні розрахунки, не підписала акт приймання-передачі об`єкта інвестування у встановлений строк, об`єкт інвестування був відкріплений від неї.

Таким чином, рішення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока»№ 17/02-5 від 17 лютого 2020 року про відкріплення об`єкту інвестування було прийнято у зв`язку з невиконанням позивачем умов договору, правил ФФБ та положень Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Наполягає на тому, що правовідносини з позивачем є припиненими з підстав, встановлених законом та внутрішніми нормативними актами, а кошти не повернуті їй в зв`язку з ненаданням реквізитів банківського рахунку.

Враховуючи викладене, просив задовольнити зустрічний позов, визнати припиненими правовідносини з позивачем за первісним позовом та зобов`язати її надати реквізити банківського розрахункового рахунку для повернення коштів.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», Товариства з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» про визнання незаконним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, визнання недійсним договору, свідоцтва та документів задоволено частково.

Визнано незаконним рішення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» № 17/02-5 від 17 лютого 2020 року.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» поновити ОСОБА_1 у реєстрі інвесторів будівництва житлового будинку з підземним паркінгом на АДРЕСА_1 , закріпивши за нею об`єкт інвестування - майнові права на однокімнатну квартиру НОМЕР_2 на 11-му поверсі у будинку 1, секція 2 .

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» видати ОСОБА_1 довідку про право на набуття у власність об`єкта інвестування - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та внести дані щодо ОСОБА_1 до Переліку довірителів про право на набуття у власність об`єкта інвестування.

Визнано недійсним договір про участь у фонді фінансування будівництва № 237-2 від 01 липня 2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока`та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші».

Визнано недійсними Свідоцтво про участь у ФФБ класу А №37-2 від 01 липня 2020 року, видане Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» до ОСОБА_1 про визнання правовідносин припиненими відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 22 вересня 2022 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» Бойко Наталія Миколаївна подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове рішення в даній частині про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» до ОСОБА_1 про визнання правовідносин припиненими скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення зустрічного позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовані обставини справи.

Вказує на те, що оскільки фактична площа об`єкта інвестиції становить 47,2 кв.м., а відтак є більшою загальної площі об`єкта інвестування відповідно до проекту, то відповідно до умов договору позивач зобов`язаний укласти з відповідачем додаткову угоду та провести остаточні розрахунки.

Листом від 20.11.2019 року № 20/11-52 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» було повідомлено ОСОБА_1 про введення об`єкта будівництва в експлуатацію та про необхідність укласти додаткову угоду до договору щодо фактичної загальної площі закріпленого об`єкту інвестування та здійснити остаточні розрахунки.

Листом від 28.01.2020 року № 28/01-16 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» було повідомлено довірителя про те, що саме остаточні розрахунки за фактичну загальну площу об`єкту інвестування є підставою для видачі довідки про повний розрахунок, яка у свою чергу є необхідною умовою для підписання акту приймання-передачі закріпленого об`єкту інвестування та, відповідно, оформлення права власності на об`єкт інвестування та попереджено, що у випадку невиконання зобов`язань, визначених у договорі, управитель відкріплює довірителя від об`єкта інвестування.

Звертає увагу, що вказані листи, адресовані позивачу, спростовують висновки суду першої інстанції про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» не надсилало повідомлення ОСОБА_1 щодо зміни фактичної площі проінвестованої квартири. Разом з тим, твердження суду першої інстанції про те, що не було надано доказів отримання ОСОБА_1 вказаних листів, не підкріплюється жодними вимогами ні договору, ні законодавства, тому обов`язку відслідковувати факт отримання довірителем кореспонденції у відповідача не було.

Вважає, що оскільки відповідач повідомив позивача про необхідність укладення додаткової угоди у письмовій формі, а ОСОБА_1 не підписала з забудовником додаткової угоди та акту приймання-передачі закріпленого за нею об`єкта інвестування та остаточні розрахунки не провела, то Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» правомірно було прийнято рішення про відкріплення від ОСОБА_1 об`єкта інвестування.

Вказує на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні неправомірно покликається на висновки експерта від 28 липня 2021 року № 01-04/2021, оскільки вказаний експертний висновок ґрунтується на наданому позивачкою акті прийому-передачі квартири, який не має жодної юридичної сили, оскільки на ньому відсутні всі необхідні реквізити офіційного документу. Більше того, забудовником є Товариство з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія», а не «Фундамент», а тому вказаний висновок не може бути належним та допустимим доказом у справі. Окрім того, вказаний висновок містить фото незрозуміло якої квартири, що також викликає сумніви в його об`єктивності, оскільки ОСОБА_1 дозволу та доступ до квартири не мала.

Зазначає про те, що висновки суду першої інстанції про недійсність договору з Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» з тих підстав, що «не було надано доказів внесення ТОВ ЮК «Право та гроші» коштів до ФФБ та передачу їх в управління управителю» є хибними, оскільки платіжні доручення не є підтвердженням статусу довірителя. Документами, визначені правилами ФФБ, що підтверджують статус довірителя можуть бути: договір про ФФБ, довідка про довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування, свідоцтво про участь у ФФБ. Копії вказаних документів були передані на розгляд суду, проте, суд належним чином не надав їм оцінку.

Додатково наголошує, що законодавством не передбачено такого правового механізму, як видача довідки про прав на набуття у власність об`єкта інвестування та внесення у реєстр інвесторів будівництва на підставі судового рішення.

17 січня 2023 року Солом`янським районним судом міста Києва ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» на користь ОСОБА_1 50 429,00 грн витрат на правову допомогу та 6 000,00 грн судових витрат.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» 4 540,00 гр. судового збору на користь держави.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, 07.02. 2023 року представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» Бойко Наталією Миколаївною поштою направлено на адресу суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2023 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні вимог позивача щодо стягнення судових витрат.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що представником позивача надано орієнтовний розрахунок суми витрати на правову допомогу, який складається зі складання позовної заяви- 20 год. (20 000 грн), оформлення позовної заяви, друк та копіювання - 4 години. (800 грн), витрати, пов`язані з отриманням відомостей з державних реєстрів та інші понесені у зав`язку зі складанням позовної заяви- 429,39 грн, підготовка до судових засідань, підготовка заяв по суті справ та заяв з процесуальних питань, участь у судових засіданнях - 20 год (30 000 грн).

Також надано підписаний акт приймання-передачі наданих послуг від 08 серпня 2021 року. Однак, яким чином відбувся розрахунок щодо проведення судових засідань та нарахування за них оплати невідомо, оскільки, кількість судових засідань не могла бути передбачена представником позивача, а, відповідно, і вартість наданих послуг.

У самій заяві про відшкодування судових витрат потрібно докладно описати розрахунки витрат, перелік послуг адвоката і вартість кожної з них. Якщо договором з адвокатом передбачено погодинну оплату, слід указувати конкретну кількість часу, який було витрачено на кожну дію адвоката.

Поряд цим, позивач в своїй позовній заяві жодним чином не доводить ступінь складності справи та позовної заяви, яка складається з цитування положень чинного законодавства та опису фактичних обставин справи. В позовній заяві жодним чином не визначається, які саме послуги були надані позивачу, на що саме був витрачений час адвокатів, та які процесуальні або інші документи були розроблені та який час на це був витрачений представником позивача.

Відсутність будь-якої аргументації щодо ступеня складності справи та позовної заяви, відсутність чіткого переліку наданих представником послуг свідчить про те, що позивачем не було доведено в належний спосіб факт понесення та співмірності відповідних витрат, а отже відповідні вимоги задоволенню не підлягають, що свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку та не врахував відсутність необхідних доказів для стягнення судових витрат.

Таким чином, відповідач вважає зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із передбаченими цивільним процесуальним законодавством критеріями, а тому додаткове рішення суду першої інстанції є необґрунтоване та таке, що прийнято за відсутності належних доказів в матеріалах справи.

19 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жуковська Тетяна Романівна подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність висновку суду про відсутність доказів направлення та отримання ОСОБА_1 листів відповідача № 20/11-52 від 20 листопада 2019 року та №28/01-16 від 28 січня 2020 року із повідомленнями про зміну фактичної площі проінвестованої квартири, зазначає, що в матеріалах справи містяться лише копії списків згрупованих поштових відправлень від 25 листопада 2019 року та від 30 січня 2020 року, однак, зазначені документи не дають змогу встановити вміст відправлення та факт отримання відправлення позивачем, а отже не спростовують доводи позивача про неотримання цих листів.

Крім того, виходячи із приписів статей 13, 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», умов договору по участь у ФФБ (підпункт 12 пункту 7, підпункт 4пункт 9, пункти 13, 21 ,22, 23) та Правил ФФБ (пункти 5.5.3, 5.5.5), повідомлення управителя повинно містити дані про зміни технічних характеристик об`єкту інвестування, про певне збільшення/зменшення його площі (із зазначенням вимірних одиниць фактичної площі квартири, розміру збільшення/ зменшення), розрахунок суми доплати, умови та порядок укладання додаткової угоди до договору про участь у ФФБ, умови та строки здійснення остаточних розрахунків.

Із матеріалів справи вбачається, що листи від № 20/11-52 від 20 листопада 2019 року та № 28/01-16 від 28 січня 2020 року не містять цих відомостей.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що фактична площа квартири становить 47,2 кв.м., тобто є більшою загальної площі об`єкту інвестування (44,43 кв.м.), а позивач не виконала всі умови договору, а тому рішення про її відкріплення було законним, зазначає, що за змістом, статті 39-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фактична площа об`єкта нерухомого майна визначається в результаті проведення технічної інвентаризації, за результатами якої складається технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна (квартиру, будинок, приміщення).

А відтак, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» підлягала доведенню сама наявність змін технічних характеристик об`єкта інвестування (квартири), адже договором та законом чітко встановлено, що доплата має відбуватись на підставі листа забудовника, а уточнення фактичної загальної площі об`єкта інвестування має здійснюватися на підставі матеріалів технічної інвентаризації (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 7 квартири після закінчення будівництва становить 47,2 кв.м., яка визначена, виходячи із того, що в квартирі, нібито, наявна засклена лоджія, площа якої визначається із застосуванням коефіцієнту 1,0, ні Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», ні Товариством з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» будь-які докази про зміну проекту будівництва, зміну умов опорядження фасадів будинку шляхом скління балконів та лоджій, а також докази фактичного виконання робіт по склінню лоджій та балконів забудовником суду не надано. В свою чергу, наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» технічний паспорт на квартиру, який виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Оксі-К Консалтинг» станом на 02.12.2019 року, містить суперечливі дані, оскільки на плані квартири зображений балкон (приміщення № 3), а в таблиці експлікації приміщень зазначено, що приміщення № 3 є лоджією.

Відтак, вважає, що судом першої інстанції зроблені правильні висновки про доведеність виконання ОСОБА_1 усіх умов договору та про незаконність рішення відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» про відкріплення від позивача об`єкту інвестування.

У судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія», представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені в установленому порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Жуковська Тетяна Романівна в судовому засіданні проти доводів апеляційних скарг заперечувала, вважала їх безпідставними, просила рішення суду та додаткове рішення суду залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивачки, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року не підлягає до задоволенню, апеляційна скарга на додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2023 року підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 2013 року між Національним авіаційним університетом, Товариством з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» та Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» був укладений договір № 130/24, за умовами якого, з урахуванням змін та доповнень, Національним авіаційним університетом частково передано Комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» та Товариству з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» виконання функцій замовника по будівництву житлового комплексу по АДРЕСА_1.

30 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» був укладений договір № 1-БКВ про будівництво житлового будинку з підземним паркінгом по АДРЕСА_1.

За умовами договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» здійснює управління залученими грошовими коштами, отриманими від довірителів за договорами про участь у ФФБ, згідно із законодавством та Правилами ФФБ.

25 грудня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока`були затверджені Правила Фонду фінансування будівництва (виду А), якими визначена процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин між учасниками, порядок управління коштами, порядок участі у ФФБ, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування

23 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» був укладений договір про участь у фонді фінансування будівництва №237-2, за умовами якого, з метою інвестування будівництва позивачка передала в управління Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» грошові кошти з метою інвестування будівництва та отриманням у подальшому права власності на квартиру.

За умовами договору об`єктом інвестування є однокімнатна квартира АДРЕСА_1, яка була закріплена Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» за ОСОБА_1 .

На виконання умов Договору позивачкою передано в управління Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» грошові кошти у розмірі 678 020,00 грн. та сплачені послуги управителя, що підтверджується банківськими квитанціями.

04 вересня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока`ОСОБА_1 видано свідоцтво про участь у ФФБ виду А №237-2, яким за нею був закріплений об`єкт інвестування - квартира НОМЕР_1 , кількість кімнат - 1, загальна проектна площа - 44,43 кв.м., загальна кількість закріплених та сплачених одиниць - 44,43 кв.м.

В цей же день, тобто, 04 вересня 2017 року, на виконання підпункту 5 пункту 7 договору по участь у ФФБ та пункту 5.3.12 Правил ФФБ між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» був укладений договір уступки майнових прав № У(237-2), за умовами якого позивачка набула майнові права на об`єкт інвестування (квартиру НОМЕР_1 ).

29 серпня 2019 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України на підставі Акту готовності об`єкту до експлуатації, складеного Національним авіаційним університетом, був виданий Сертифікат серії IУ № 95 про прийняття завершеного будівництвом об`єкта в експлуатацію.

14 лютого 2020 року на підставі рішення реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. №51150735 за позивачкою було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,6 кв.м., житловою 18,3 кв.м.

24 лютого 2020 року за замовленням та за рахунок коштів позивачки були виконані роботи із засклення балкону.

Наказом Міністра юстиції України № 2202/5 від 26 червня 2020 року за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» рішення нотаріуса від 14 лютого 2020 року № 51150735 про державну реєстрацію права позивачки на вказану квартиру скасоване у зв`язку з ненаданням нею до заяви довідки про право довірителя на набуття у власність об`єкту інвестування.

Рішенням Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» № 17/02-5 від 17 лютого 2020 року на підставі ст. 20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від позивачки відкріплений об`єкт інвестування з підстав невиконання п.п. 5.5.3. п.5.5. Правил ФФБ та п.п. 4 п. 9 договору.

Цим же рішенням вирішено повернути їй грошові кошти у розмірі 644 119,00 грн протягом 5-ти днів після здійснення наступної повної реалізації об`єкту інвестування.

01 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» був укладений договір про участь у фонді фінансування будівництва № 237-2, за умовами якого об`єктом фінансування є квартира № НОМЕР_3 загальною площею 47,2 кв.м.

В цей же день, Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» було видано свідоцтво про участь у ФФБ виду А №237-2, яким за вказаною юридичною особою закріплено об`єкт інвестування - квартира НОМЕР_2 , кількість кімнат - 1, загальна проектна площа - 47,2 кв.м., загальна кількість закріплених та сплачених одиниць - 47,2 кв.м.

02 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» складена довідка про право Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» на набуття у власність об`єкта інвестування - квартири НОМЕР_2 , кількість кімнат - 1, загальна площа - 47,2 кв.м.

02 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» складено акт № 237-2 про прийняття-передачу об`єкта інвестування (квартира НОМЕР_2 ) загальною площею 47,2 кв.м.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», Товариства з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» про визнання незаконним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, визнання недійсним договору, свідоцтва та документів, суд першої інстанції вказав на те, що, заперечуючи проти позову, будь-яких доказів збільшення фактичної площі проінвестованої позивачем квартири відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» та Товариство з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» не надали. Крім того, не надано і доказів направлення та отримання позивачем повідомлення про зміни технічних характеристик об`єкту інвестування, як це передбачено умовами договору. З урахуванням цього у суду відсутні підстави для висновку про порушення та невиконання позивачем умов договору по участь у ФФБ. Судом встановлено та не спростовано представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», що документи, необхідні для державної реєстрації квартири позивачці видані не були, що позбавило її можливості здійснити державну реєстрацію свого права.

Інформація, викладена в листі Товариства з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» від 13 вересня 2019 року з додатком не підтверджена результатами технічної інвентаризації, а приведені в ньому дані у сумарному підрахунку усіх площ квартир не відповідають даним, які містяться у Сертифікаті серії IУ №95 та у акті готовності об`єкта.

Платіжний документ, передбачений Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року, який би підтверджував внесення Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» коштів до ФФБ та передачу їх управителю ФФБ в управління, суду не наданий. Таким чином, підстави вважати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» набуло статусу довірителя, відсутні. З урахуванням цього суд вважає обґрунтованим твердження позивача в частині недійсності укладеного договору та виданого на його підставі Свідоцтва про участь у ФФБ класу А № 237-2 від 01 липня 2020 року.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» до ОСОБА_1 про визнання правовідносин припиненими, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи висновок суду про виконання ОСОБА_1 умов договору про участь у ФФБ, а також незаконності дій відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» щодо відкріплення, як довірителя, закріпленого за нею об`єкту інвестування, підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини між сторонами регулюються договором про участь у фонді фінансування будівництва № 237-2 від 23лютого 2016 року, Правилами фонду фінансування будівництва (виду А), які затверджені наказом № 30 від 25 грудня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», та Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами (ст. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель - це фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами та відповідає вимогам, встановленим цим Законом.

Правила фонду фінансування будівництва (Правила ФФБ) - система норм, затверджена та оприлюднена управителем цього фонду, якої мають дотримуватися всі суб`єкти системи фінансово-кредитних механізмів будівництва житла для досягнення мети управління майном, визначеної установником управління, що повинні відповідати вимогам цього Закону.

Фінансова установа, яка відповідає вимогам цього Закону, може за власною ініціативою створити ФФБ. ФФБ не є юридичною особою. ФФБ може бути двох видів - ФФБ виду А та ФФБ виду Б. Для ФФБ виду А поточну ціну вимірної одиниці об`єкта будівництва, споживчі властивості об`єктів інвестування, коефіцієнти поверху та комфортності визначає забудовник, який приймає на себе ризик щодо недостатності залучених коштів на спорудження об`єкта будівництва та зобов`язаний своєчасно ввести його в експлуатацію незалежно від обсягу фінансування (ч. 1-3 ст. 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»).

Правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»).

Система функціонування ФФБ передбачає, зокрема, можливість дострокового припинення управління майном за ініціативою довірителя, відкріплення від нього об`єкта інвестування, повернення довірителю коштів у розмірі та у порядку, визначених Правилами ФФБ, внаслідок зменшення обсягу підтвердженого замовлення на будівництво; здійснення управителем ФФБ контролю за цільовим використанням забудовником спрямованих на будівництво коштів; повернення забудовником коштів до ФФБ на вимогу управителя у випадках зменшення обсягу підтвердженого замовлення внаслідок відмови довірителя від участі у ФФБ, а також в інших випадках, визначених договором; здійснення управителем ФФБ контролю за виконанням забудовником своїх зобов`язань за договором (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»).

Управитель ФФБ при здійсненні управління ФФБ несе відповідальність за дотримання обмежень довірчої власності управителя, визначених Правилами ФФБ і визнаних довірителями ФФБ; несе зобов`язання перед довірителями ФФБ у межах договору про участь у ФФБ (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»).

Відповідно до пп. 5.1.1. Правил ФФБ фізична або юридична особа стає Довірителем ФФБ за умови укладання з фінансовою компанією договору про участь у ФФБ та внесення на рахунок ФФБ мінімального грошового внеску, розмір якого передбачений укладеним договором. Договір про участь у ФФБ щодо певного об`єкта інвестування може бути укладений Фінансовою компанією з декількома Довірителями - фізичними особами або Довірителями - юридичними особами у визначених ними частках. Фізичні та юридичні особи не можуть бути одночасно співдовірителями щодо певного об`єкта інвестування.

Згідно з пп. 5.5.1. Правил ФФБ забудовник забезпечує своєчасне введення в експлуатацію завершеного спорудженням об`єкта будівництва. Після введення в експлуатацію об`єкта будівництва Забудовник у 10-денний термін письмово повідомляє про це фінансову компанію, замовляє проведення технічних обмірів та не пізніше одного місяця з дати прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію передає фінансовій компанії дані щодо фактичної загальної площі кожного об`єкта інвестування в об`єкті будівництва для проведення з довірителями кінцевих розрахунків.

Відповідно до підпункту 12 пункту 7 договору про участь у фонді фінансування будівництва, управитель зобов`язаний письмово повідомити довірителю про зміну технічних характеристик об`єкта будівництва та/або об`єкта інвестування на підставі листа забудовника, введення об`єкта в експлуатацію з наданням на його письмову вимогу копії відповідного акта.

Відповідно до підпункту 4 пункту 9 вищевказаного договору, довіритель зобов`язаний здійснити після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію остаточні розрахунки з управителем згідно з даними щодо фактичної загальної площі об`єкта інвестування, отриманими від забудовника.

За змістом п. 13 договору про участь у фонді фінансування будівництва управитель повинен письмово повідомити довірителю про введення об`єкта будівництва в експлуатацію протягом 10 днів з моменту отримання від забудовника відповідного повідомлення та даних щодо фактичної загальної площі об`єктів інвестування. На письмову вимогу довірителя управитель надає йому копію відповідного акта.

Відповідно до пп. 5.5.2. Правил ФФБ фінансова компанія надає забудовнику перелік довірителів, які мають право отримати у власність закріплені за ними об`єкти інвестування, відповідно до отриманих довірителями від фінансової компанії майнових прав на ці об`єкти інвестування, і повідомляє кожного довірителя про прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, а на письмову вимогу довірителя надає йому копію відповідного документу.

Згідно пп. 5.5.3. Правил ФФБ після отримання від забудовника даних щодо загальної фактичної площі об`єктів інвестування фінансова компанія письмово повідомляє довірителів про необхідність укладання додаткової угоди до договору про участь у ФФБ, яка передбачає строки та порядок проведення між фінансовою компанією та довірителем остаточних розрахунків.

Відповідно до пп. 5.5.5. Правил ФФБ у разі якщо фактична загальна площа об`єкту інвестування виявиться більшою, ніж проектна площа, яку зазначено в договорі про участь у ФФБ, довіритель на підставі внесених змін та доповнень до договору про участь у ФФБ сплачує до ФФБ кошти у сумі, що відповідає вартості відповідної кількості вимірних одиниць об`єкта інвестування, на яку збільшилась загальна площа об`єкта інвестування.

Відповідно до п. 23 Договору про участь у фонді фінансування будівництва уточнення фактичної загальної площі об`єкта інвестування здійснюється на підставі матеріалів технічної інвентаризації.

Об`єкт будівництва був введений в експлуатацію 29 серпня 2019 року, про що повідомленням від 10 вересня 2019 року позивача було письмово повідомлено у відповідності до пп. 5.5.1 Правил та п. 13 договору про отримання Сертифікату Державної архітектурно-будівельної інспекції України про відповідність закінченого будівництва об`єкта проектної документації та готовність до експлуатації житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , секції 1,2 ТП № 1 (1 черга будівництва, 1 пусковий комплекс) проектній документації та необхідність звернутись до офісу для здійснення остаточних розрахунків. Проте, в цьому листі відповідача не міститься будь-яких повідомлень про збільшення фактичної площі квартири, визначеної сторонами договору об`єктом будівництва.

З матеріалів справи вбачається, що листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» № 20/11-52 від 20 листопада 2019 року було повідомлено ОСОБА_1 про необхідність укласти з фінансовою компанією додаткову угоду до договору про участь у ФФБ та на підставі зазначених в ній даних щодо фактичної загальної площі закріпленого об`єкта інвестування здійснити остаточні розрахунки, виходячи з поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування на дату проведення остаточних розрахунків. Проте, і в цьому листі відповідача не міститься повідомлення про збільшення фактичної площі квартири, визначеної сторонами договору об`єктом будівництва.

За наявними у справі доказами, вперше повідомлення про збільшення площі побудованого об`єкту інвестування міститься у листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» №28/01-16 від 28 січня 2020 року. В цьому ж листі міститься попередження ОСОБА_1 , що відповідно до правил фонду та договору за ОСОБА_1 , у випадку невиконання обов`язку проведення остаточних розрахунків з управителем, протягом 10 днів буде винесено на прийняття рішення щодо подальшого управління майном, закріпленого за позивачем відповідно до правил фонду та договору.

ОСОБА_1 в суді заперечувала доводи відповідача щодо фактичного збільшення площі квартири, посилаючись на те, що такий висновок зроблений відповідачем зважаючи на проведення позивачкою скління балкону проінвестованої нею квартири.

На підтвердження збільшення площі об`єкту інвестування було надано до суду першої інстанції Технічний паспорт на спірну квартиру, складений ТОВ «Оксі-К Консалтинг» 02.12.2019 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що згідно положень ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди», який діяв у період будівництва житлового будинку та введення його в експлуатацію, балкон - це виступаюча з площини стіни фасаду обгороджена площадка, а лоджія - це перекрите та обгороджене у плані з трьох боків приміщення, відкрите до зовнішнього простору або засклене.

Крім того, згідно проектної документації плану 7-12 поверхів секції № 2 у однокімнатній квартирі запроектований балкон, а не лоджія.

Згідно Експертного звіту від 30 жовтня 2014 року № 3-128-14-ЕП/КО у квартирах передбачені балкони без засклення.

Листом № 980 від 23 грудня 2021 року генеральний підрядник будівництва - ПрАТ фірма «ФУНДАМЕНТ» підтверджено, що зміни до проекту будівництва в частині фасадів будівлі шляхом скління лоджій та балконів не вносились, у встановленому порядку не погоджувались, на момент прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва роботи по фасаду будівлі шляхом скління лоджій та балконів із заповнення віконних прорізів ПрАТ «ФУНДАМЕНТ» не виконував, ці роботи не відображені в акті приймання будівельних робіт та не оплачувались замовником будівництва.

Сертифікатом серії IУ № 95, виданим Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 29 серпня 2019 року засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкту проектній документації.

У Технічному паспорті на квартиру НОМЕР_2 , складеному ТОВ «Оксі-К Консалтин» станом на 02 грудня 2019 року, розмір загальної площі вказаний 47,2 кв.м. з урахуванням лоджії, в той час, в розділі «План квартири» зображений балкон.

Крім того, зазначена наступна площа приміщень квартири: жила кімната - 18,3 кв.м., коридор - 6,0 кв.м., кухня - 14,8 кв.м., санвузол - 5,1 кв.м.

В той же час, експертним дослідженням шляхом їх обміру було встановлено наступний розмір: жила кімната - 18,3 кв.м., коридор - 5,7 кв.м., кухня - 14,5 кв.м., санвузол - 4,8 кв.м.

Крім того, інформація в листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», Товариства з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» від 13 вересня 2019 року з додатком не підтверджена результатами технічної інвентаризації, а приведені в ньому дані у сумарному підрахунку усіх площ квартир не відповідають даним, які містяться у Сертифікаті серії IУ №95 та у Акті готовності об`єкта.

Будь-яких інших об`єктивних доказів, які б підтверджували збільшення площі інвестованого об`єкту будівництва Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока»до суду не надано і судом таких не встановлено.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» до суду не надано будь-яких доказів із зазначенням дати отримання позивачкою вищевказаних листів від № 20/11-52 від 20 листопада 2019 року та №28/01-16 від 28 січня 2020 року, відповідно, десятиденний строк, визначений відповідачем у листі для прийняття ним рішення щодо подальшого управління майном закінчувався 07лютого 2020 року.

Відповідно до пункту 21 вищевказаного договору про участь у фонді фінансування будівництва № 237-2 від 23.02.2016 року, у разі коли фактична загальна площа об`єкта інвестування, закріпленого за довірителем, є більшою за проектну площу такого об`єкта, зазначену в пункті 6 цього договору, більше як на 0.5 вимірних одиниць, що підтверджено даними забудовника про фактичну загальну площу об`єкта інвестування, довіритель зобов`язаний протягом 7 (семи) банківських днів з дня отримання відповідного повідомлення від управителя здійснити доплату різниці вартості об`єкта інвестування шляхом перерахування визначеної управителем суми коштів на вказаний у цьому договорі рахунок у порядку, встановленому правилами фонду за цим договором.

Таким чином, відповідачем не надано до суду об`єктивних доказів збільшення проектної площі об`єкта інвестування (квартири) із підтвердженням даними забудовника про фактичну загальну площу об`єкта інвестування та доказів, які підтверджують факт отримання ОСОБА_1 листа-попередження від 28 січня 2020 року з дати отримання якого мав би розпочатись визначений пунктом 21 Договору інвестування строк 7 банківських днів.

Отже, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог та визнання незаконним та скасування рішення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» № 17/02-5 від 17 лютого 2020 року про припинення управління майном та відкріплення від ОСОБА_1 об`єкта інвестування.

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» закріплено порядок інвестування та фінансування об`єктів житлового будівництва, зокрема, з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва.

Відповідно до пункту 5 статті 7 та статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися, розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій (об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права). Згідно з пунктом 6 статті 7 цього Закону інвестор має право на придбання необхідного йому майна у громадян і юридичних осіб безпосередньо або через посередників за цінами і на умовах, що визначаються за домовленістю сторін, якщо це не суперечить законодавству України, без обмеження за обсягом і номенклатурою.

Згідно зі статтею 177 ЦК України до об`єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).

За правилами статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування). Майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право є обмеженим речовим правом, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів та інших правочинів, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першої статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Положенням пункту 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553), для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартиру, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, власником такого майна подаються такі документи: 1) документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об`єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо; 2) технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартиру, житлове, нежитлове приміщення тощо). У разі придбання особою безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром є одиниця нерухомості, документами, що підтверджують набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є договір купівлі-продажу облігацій та за наявності документ, згідно з яким здійснювалось закріплення відповідного об`єкта інвестування за власником облігацій (договір резервування, бронювання тощо).

Зазначеними нормами встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб.

Таким чином, саме інвестор, як особа за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування.

Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою.

В свою чергу, відповідно до п. 1.3 Правил ФФБ та умов укладеного договору про участь у ФФБ, система обліку прав вимог довірителів ФФБ передбачає складання фінансовою компанією переліку довірителів на належні ним права вимоги на закріплені за ними об`єкти інвестування.

Підпунктом 5.5.3 пункту 5.3 Правил ФФБ та п.п.7 п.7 укладеного між сторонами договору визначено, що за умови виконання довірителем своїх договірних зобов`язань управитель зобов`язаний включити довірителя до переліку довірителів, яким забудовник зобов`язаний передати по акту прийому- передачі закріплені за ними об`єкти інвестування для подальшого отримання довірителями цих об`єктів у власність.

Фінансова компанія надає забудовнику перелік довірителів, які мають право отримати у власність закріплені за ними об`єкти інвестування, відповідно до отриманих довірителями від Фінансової компанії майнових прав на ці об`єкти інвестування, і повідомляє кожного довірителя про прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, а на письмову вимогу довірителя надає йому копію відповідного документу.

Судом встановлено та не спростовано представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», що документи, необхідні для державної реєстрації квартири позивачці видані не були, що позбавило її можливості здійснити державну реєстрацію свого права.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» поновити ОСОБА_1 у реєстрі інвесторів будівництва житлового будинку з підземним паркінгом на АДРЕСА_1 , закріпивши за нею об`єкт інвестування - майнові права на однокімнатну квартиру НОМЕР_2 на 11-му поверсі у будинку 1, секція 2 та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» видати ОСОБА_1 довідку про право на набуття у власність об`єкта інвестування - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та внести дані щодо ОСОБА_1 до Переліку довірителів про право на набуття у власність об`єкта інвестування.

Відповідно до частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 20 ЦК України встановлює, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачались лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив, щовідкріплення об`єкту інвестування від ОСОБА_1 відбулось з порушенням вимог Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціями з нерухомістю» та укладеного Договору про участь у ФФБ.

А відтак, на момент укладення договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші»договору про участь у ФФБ № 237-2 від 01 липня 2020 та видачі Довідки про право на набуття у власність об`єкта інвестування, майнові права на спірну квартиру належали ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 13 Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціями з нерухомістю» система функціонування ФФБ передбачає внесення довірителем коштів до ФФБ та передачу їх управителю ФФБ в управління за договором про участь у ФФБ.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Платіжний документ, передбачений Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року, який би підтверджував внесення Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші»коштів до ФФБ та передачу їх управителю ФФБ в управління, не наданий.

Таким чином, підстави вважати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» набуло статусу довірителя, відсутні.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанціїпро визнання недійсним укладеного договору та виданого на його підставі свідоцтва про участь у ФФБ класу А № 237-2 від 01 липня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» про те, що відповідач виконав свій обов`язок та письмово повідомив позивача про необхідність доплатити кошти у сумі, що відповідає вартості відповідної кількості вимірних одиниць об`єкта інвестування, на яку збільшилась загальна площа об`єкта інвестування, колегія вважає необґрунтованими, оскільки відповідач не надав доказів уточнення фактичної загальної площі об`єкта інвестування на підставі матеріалів технічної інвентаризації. Довідки забудовника не мають значення для справи. Таким чином, відповідно до частини першої статті 613 ЦК України відбулося прострочення кредитора. Оскільки кредитор не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» про те, що в матеріалах справи наявні списки згрупованих поштових відправлень від 25 листопада 2019 року та від 30 січня 2020 року, які підтверджують факт надіслання позивачу повідомлення про необхідність укладення додаткової угоди у письмовій формі, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 статті 631 Цивільного кодексу України установлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Відповідно до частини 1 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Частиною 1 статті 255 Цивільного кодексу передбачено, що якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Положеннями статті 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» визначено, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.

Пунктом 11 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку) установлено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Згідно із пунктом 19 Правил надання послуг поштового зв`язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, належними доказами направлення документів адресату, відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ (поштова квитанція, поштова накладна з інформацією про поштове відправлення чи фінансовий чек) та опис вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, видані відправникові поштового відправлення (постанова Верховного Суду від 15.02.2022 у справі № 916/1093/21).

Надані відповідачем списки згрупованих поштових відправлень від 25 листопада 2019 року та від 30 січня 2020 року не містять номеру поштового відправлення, не містять найменування поштамту, вузла зв`язку чи відділення зв`язку та ідентифікуючі ознаки працівника зв`язку, що перевірив вміст вкладення, зокрема, і його посада, та на них не надано поштової квитанції, поштової накладної з інформацією про поштове відправлення чи фінансовий чек, а також опису вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції про те, що списки згрупованих поштових відправлень від 25 листопада 2019 року та від 30 січня 2020 року не є належним та допустимим доказом повідомлення позивача про необхідність укладення додаткової угоди у письмовій формі.

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» про те, що послуги управителя не полягають у здійсненні перевірки технічних характеристик об`єкту інвестування, не узгоджуються з приписами Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та як система функціонування ФФБ передбачає здійснення управителем ФФБ контролю за цільовим використанням забудовником спрямованих на будівництво коштів, дотриманням строків виконання робіт на об`єкті будівництва, дотриманням технічних характеристик об`єкта будівництва та об`єктів інвестування, вжиття заходів для усунення виявлених недоліків (абзац 18 частини 1 статті 13 вказаного закону).

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неправомірного врахування судом першої інстанції висновку експерта від 28 липня 2021 року № 01 - 04/202, оскільки із змісту висновку вбачається, що експерт про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 КК України обізнаний. Експерт у висновку навів перелік копій документів, який був наданий на дослідження, і цей перелік документів у повному обсязі долучений позивачем до позову та міститься в матеріалах справи. Отже, дослідження проведено не тільки на підставі акту прийому-передачі квартири, складеному між позивачем та представником генерального підрядника ПрАТ ФІРМА «ФУНДАМЕНТ», як зазначено в апеляційній скарзі, а із урахуванням інших численних документів, які не викликали у відповідачів сумнів з приводу їх достовірності. Також висновок містить відомості про те, що експерт здійснив візуально-інструментальне обстеження об`єкта дослідження - квартири та провів фотофіксацію цього обстеження. ОСОБА_1 має доступ до квартири, у цій квартирі зареєстровано місце її проживання.Також із матеріалів справи вбачається, що відповідачі не звертались в порядку частини 7 статті 106 ЦПК України до суду із заявами про наявність підстав для відводу експерта та не ставили перед судом питання про не прийняття до розгляду висновку експерта.

Доводи апеляційної скарги про те, що платіжні доручення не є підтвердженням статусу довірителя, а відтак хибним є висновок суду першої інстанції про визнання недійсним договору з Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші», колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки змістом пункту 5.1.1. Правил ФФБ, фізична або юридична особа стає довірителем ФФБ за умови укладання з фінансовою компанією договору про участь у ФФБ та внесення на рахунок ФФБ мінімального грошового внеску, розмір якого передбачений укладеним договором. Матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, в розумінні статей 77, 78, 79 ЦПК України, на підтвердження доводів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» про те, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» в повній мірі виконало обов`язки щодо передання в управління грошових коштів.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» до ОСОБА_1 про визнання правовідносин припиненими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За містом ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підстави для припинення управління майном визначено в ч.1 ст.1044 ЦК України.

Частинами 2, 3 статті 1044 ЦК України визначено, що разі відмови однієї сторони від договору управління майном вона повинна повідомити другу сторону про це за три місяці до припинення договору, якщо договором не встановлений інший строк.

У разі припинення договору управління майном майно, що було передане в управління, або майно, набуте від такого управління, передається установникові управління у порядку, визначеному договором.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» відкріплення об`єкта інвестування від довірителя - припинення правовідносин, встановлених між управителем ФФБ та довірителем стосовно закріпленого за довірителем об`єкта інвестування, в результаті чого довіритель втрачає право вимоги на цей об`єкт інвестування з поверненням йому внесених коштів у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 20 даного закону визначено, що управління майном, яке здійснюється за договором про участь у ФФБ, припиняється у разі відкріплення управителем від довірителя закріпленого за ним об`єкта інвестування за невиконання довірителем своїх зобов`язань за договором про участь у ФФБ.

Як правильно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 виконано умови Договору про участь у ФФБ, а відкріплення позивача від об`єкту інвестування відбулось з порушенням вимог Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціями з нерухомістю» та укладеного Договору про участь у ФФБ, а відтак підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 89, 263-264 ЦПК України повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку в рішенні Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», Товариства з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та гроші» про визнання незаконним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, визнання недійсним договору, свідоцтва та документів.

Таким чином, доводи, викладені представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» Бойко Наталією Миколаївною в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції в рішенні Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» Бойко Наталії Миколаївни.

Ухвалюючи додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2023 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» на користь ОСОБА_1 50 429, 00 грн витрат на правову допомогу та 6 000,00 грн. судових витрат, а також стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» 4 540,00 грн судового збору на користь держави, суд першої інстанції виходив з того, що в порядку виконання вимог ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем разом з позовом подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який становить 57 229, 39 грн, які складаються з 6 000,00 грн витрат на проведення експертизи та 51 229, 39 грн витрат на правову допомогу.

На підтвердження понесених витрат на проведення будівельно-технічної експертизи позивачкою надано рахунок-фактуру № 1-04/2021 від 27 квітня 2021 року та квитанцію від 27 квітня 2021 року на суму 6 000,00 грн, а відтак, враховуючи задоволення первісного позову, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» на користь позивача підлягає стягненню 6 000,00 грн на проведення експертизи.

Виходячи з обсягу та складності справи, предмету спору сторін, суд вважає, що адвокатом Жуковською Т.Р. на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 12 квітня 2021 року був виконаний великий обсяг роботи за своєю складністю, а тому обумовлена сторонами сума правничої допомоги в розмірі 50 429,00 грн підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» на користь позивача.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Позивачем при зверненні до суду з позовом було заявлено 6 вимог немайнового характеру, 5 з яких було задоволено, оскільки при зверненні до суду позивачкою судовий збір сплачений не був, а тому, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» підлягає стягненню 4 540,00 грн судового збору на користь держави.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» на користь позивача суми правничої допомоги в розмірі 50 429,00грн.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву - частина 8 статті 141 ЦПК України.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч.ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що 12 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Жуковською Т.Р. підписано витяг із договору про надання правничої допомоги по цивільній справі.

Пунктом 2 договору сторонами врегульовано права адвоката при наданні правової допомоги.

Відповідно до рахунку від 08 серпня 2021 року вартість послуг адвоката зі складання позовної заяви встановлено у розмірі 20 000,00 грн, за оформлення позовної заяви, друк та копіювання - 800,00 грн, за компенсацію понесених витрат з отримання відомостей з державних реєстрів та інші 429,39 грн.

Відповідно до наданого акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги у цивільній справі від 08 серпня 2021 року загальна вартість послуг склала 20 800,00 грн та 429, 39 грн витрат, які підлягають компенсації клієнтом.

Крім того, згідно з цим же розрахунком, сторони обумовили вартість витрат на професійну правову допомогу щодо представництва інтересів у суді першої інстанції у розмірі 30 000,00 гр./20 год х1500,00 грн/год/.

Аналізуючи подані представником позивача адвокатом Жуковською Т.Р. докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу та доводи заперечень, поданих представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», враховуючи, що представником позивача на представництво інтересів позивачки в судових засіданнях було витрачено 04 години, а не 20 годин, як зазначено у розрахунку та що витрати з оформлення позовної заяви, друку та копіювання документів не мають організаційний характер, є складовими підготовки позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доведеними, обґрунтованими та співмірними складності справи та об`єму виконаної адвокатом роботи є витрати на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу відповідачем, у розмірі 25 600,00 грн, з огляду на наступне.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» та наявність правових підстав для зміни додаткового рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2023 року про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 50 429,00 грн та зменшення суми витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» на користь ОСОБА_1 з 50 429,00 грн до 25 600,00 грн. В іншій частині додаткове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст.133,137,141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» ОСОБА_2 наБойко Наталії Миколаївния Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» ОСОБА_2 наБойко Наталії Миколаївниове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2023 року задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року залишити без змін.

Додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2023 року про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 50 429,00 грн змінити, зменшити суму витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» на користь ОСОБА_1 з 50 429,00 грн до 25 600,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 липня 2023 року.

Головуючий Судді: