Справа № 450/826/23 Провадження № 2-др/450/27/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні.

05 липня 2023 року у справі ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

13 липня 2023 року від представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання, у якому вона просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 300 доларів США, стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 300 доларів США. У своєму клопотанні просила проводити розгляд справи без її участі, а 17 липня 2023 року подала заяву аналогічного змісту.

11 липня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 до суду надійшла відповідь на клопотання, у якій він зазначив, що 10 липня 2023 року на його електронну адресу надійшло клопотання від представника позивачів. У своїй відповіді він заперечив проти задоволення такого, оскільки витрати на правову допомогу не підтверджені належними доказами, а також просив розгляд клопотання здійснювати за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Всі учасники судового процесу були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд, у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, оглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, зробленій у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Представник позивачів у своєму клопотанні посилається на висновок у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/455/19, де вказано, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично було сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Суд зазначає, що договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Під час розгляду справи до закінчення судових дебатів позивачами та їх представником не подавалося доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з договорів про надання правової (правничої) допомоги №01-30/12/2022 від 30.12.2022 року та №02-30/12/2022 від 30.12.2022 року, клієнт зобов`язаний здійснити оплату послуг Об`єднанню відповідно до умов п. 3.1. цього договору у розмірі фіксованої суми 300 (триста) доларів США за представництво інтересів. Клієнт здійснює оплату у день підписання цього договору.

Попри це, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення оплати позивачами послуг Об`єднанню у день підписання договору 30 грудня 2022 року суду не надано, що свідчить про те, що заявлені витрати на правову допомогу не відповідають критерію реальності.

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.02.2023 року у справі №915/606/21).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником позивачів до клопотання про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу додано копії договорів про надання правової (правничої) допомоги від 30 грудня 2022 року.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оплати послуг надання правової (правничої) допомоги, які повинні бути сплаченими згідно вище зазначених договорів від 30 грудня 2022 року.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності (правовий висновок Верховного Суду від 20 липня 2021 року у справі №922/2604/20).

Відтак, вимога про стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для винесення додаткового рішення та стягнення із відповідача на користь позивачів судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 141, 246, 270 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Мусієвський В.Є.