Справа № 643/3462/23
Провадження № 2/643/1379/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Риндіч О.Б., розглянув у судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), 3-тя особа - ОСОБА_2 про зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, по якому просить суд: зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири АДРЕСА_1 , накладеного :

- постановою Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 23401496 від 14.03.2011 року ;

-постановою Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 30291795 від 26.01.2012 року;

- постановою Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 30291795 від 23.03.2012 року .

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт майна та заборони на його відчуження, а саме квартири АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.11.2010 року Комінтернівським районним судом м.Харкова винесено обвинувальний вирок відносно ОСОБА_1 , та засуджено за ч.1 ст.296 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з застосуванням ст.75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік. В рахунок відшкодування шкоди з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто 2800 гривен. 20.11.2010 року вирок набрав законно сили .22.11.2010 року виданий виконавчий лист № 1-877/2010 ,який 13.12.2010 року поданий на примусове виконання та відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа .

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 15.11.2011 року позивача звільнено від призначеного Комінтернівським районним судом м.Харкова покарання . Під час оформлення спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 ,позивачу стало відомо, що на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 накладено арешт згідно: постанови Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 23401496 від 14.03.2011 року ,згідно якої накладено арешт на все майно,що належить ОСОБА_1 , адреса : АДРЕСА_2 ; постанови Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 30291795 від 26.01.2012 року, згідно якої накладено арешт на все майно,що належить ОСОБА_1 , адреса : АДРЕСА_3 ; постанови Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 30291795 від 23.03.2012 року, згідно якої накладено арешт на все майно,що належить ОСОБА_1 , адреса : АДРЕСА_2 .

Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, реєстраційний № НОМЕР_1 виданого 17.10.2007 року Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради , на підставі розпорядження від 17.10.2007 року № 14568. Позивачем було сплачену вказану суму в розмірі 2800 гривен,що підтверджується відповідними квитанціями,однак арешт з майна, що належить позивачу знятий не був. За наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право успадкування позивачем нерухомого майна, внаслідок чого позивач ,як спадкоємець позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном, правових підстав для перебування майна під арештом, підстав для продовження обтяження на майно немає.

Позивач в судове засідання не з`явився , просив позов розглянути за його відсутністю, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, відповідно до письмової заяви в матеріалах справи.

Представник відповідача Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), 3-тя особа - Бондар В.В. в судове засідання не з`явились , про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

За нормою статті 391 Цивільного кодексу України власник, майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, реєстраційний № НОМЕР_1 виданого 17.10.2007 року Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради , на підставі розпорядження від 17.10.2007 року № 14568.

05.11.2010 року Комінтернівським районним судом м.Харкова винесено обвинувальний вирок відносно ОСОБА_1 та засуджено за ч.1 ст.296 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з застосуванням ст.75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік.

В рахунок відшкодування шкоди з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 2800 гривен.

20.11.2010 року вирок набрав законно сили .22.11.2010 року виданий виконавчий лист № 1-877/2010 ,який 13.12.2010 року поданий на примусове виконання та відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа .

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 15.11.2011 року ОСОБА_1 звільнено від призначеного Комінтернівським районним судом м.Харкова покарання . Під час оформлення спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 ,позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 накладено арешт згідно:

- постанови Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 23401496 від 14.03.2011 року ,згідно якої накладено арешт на все майно,що належить ОСОБА_1 , адреса : АДРЕСА_2 ;

- постанови Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 30291795 від 26.01.2012 року, згідно якої накладено арешт на все майно,що належить ОСОБА_1 , адреса : АДРЕСА_3 ;

- постанови Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 30291795 від 23.03.2012 року, згідно якої накладено арешт на все майно,що належить ОСОБА_1 , адреса : АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 було сплачену суму в розмірі 2800 гривен,що підтверджується відповідними квитанціями,копії яких знаходяться в матеріалха справи.

Відповідно до положень статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Порядок скасування арешту, накладеного в межах виконання рішення, встановлений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини другої якої у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є звільнення з-під арешту: нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , квартири АДРЕСА_1 , накладений: постановою Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 23401496 від 14.03.2011 року ; постановою Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 30291795 від 26.01.2012 року; постановою Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 30291795 від 23.03.2012 року .

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України).

В порядку ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування оспорюваного позивачем арешту, що накладений в межах зазначених виконавчих проваджень ВП № 23401496 від 14.03.2011 року , ВП № 30291795 від 26.01.2012 року, ВП № 30291795 від 23.03.2012 року , з примусового виконання виконавчого листа Комінтернівського районного суду м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми в розмірі 2800 гривен.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для подальшого обтяження шляхом накладення арешту на майно, тому позов про звільнення майна з-під арешту, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , а саме з квартири АДРЕСА_1 , накладений :

- постановою Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 23401496 від 14.03.2011 року ;

- постановою Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 30291795 від 26.01.2012 року;

- постановою Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 30291795 від 23.03.2012 року .

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт майна та заборони на його відчуження, а саме квартири АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.