Справа №359/9922/22
Провадження №2/359/910/2023
28 червня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Семенюти О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, служба у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим будинком,
1. Зміст доводів пред`явленого позову.
У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він є власником жилого будинку по АДРЕСА_1 . В цьому об`єкті нерухомого майна зареєстровано місце проживання його колишньої невістки ОСОБА_2 , яка вже майже десять років не проживає у ньому, та її дочки ОСОБА_4 . В 2003 році ОСОБА_2 вселилася у будинок як дружина його сина ОСОБА_5 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 7 травня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано. З цього часу ОСОБА_2 зібрала свої речі та виїхала з будинку. 24 квітня 2021 року відповідач народила дочку ОСОБА_4 , та зареєструвала її місце проживання в належному позивачу жилому будинку. ОСОБА_4 жодного разу не була в жилому будинку по АДРЕСА_1 . Ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_4 не є членами сім`ї позивача, а є сторонніми для нього людьми. Тому ОСОБА_2 просить суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим будинком по АДРЕСА_1 .
2. Інформація про рух цивільної справи.
Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2022 року (а.с.11) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_2 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 16 січня 2023 року (а.с.20) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 15 лютого 2023 року (а.с.34) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 14 березня 2023 року (а.с.45) було залучено до участі у справі службу у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду, занесеної до протоколу судового засідання від 28 червня 2023 року (а.с.88-91), був проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності відповідачів.
3. Ставлення учасників судового процесу до предявленого позову.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.
ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з`явились, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується численною судовою кореспонденцією (а.с.35, 36, 40, 41, 50, 56, 68, 69, 72, 75, 81, 85, 86).
Представник виконавчого комітету Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області не з`явився у судове засідання, був у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується поштовою кореспонденцією (а.с.42, 43, 54).
Представник служби у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Корніяка Л.Г. у судових засіданнях просила розглянути справу з урахуванням інтересів дитини ОСОБА_4 .
4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
ОСОБА_2 є власником жилого будинку по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №315929913 від 24 листопада 2022 року (а.с.7).
6 липня 1996 року ОСОБА_5 , який є сином ОСОБА_2 , уклав шлюб з ОСОБА_2 . Ця обставина підтверджується мотивувальною частиною рішення Бориспільського міськрайонного суду від 7 травня 2013 року (а.с.9). Зі змісту довідки Пристоличної сільської ради №02-14/2394 від 30 грудня 2022 року (а.с.18) вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 було зареєстровано в жилому будинку по АДРЕСА_1 . Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 набула право користування вказаним житлом як член сім`ї власника жилого будинку в розумінні ч.1 ст.156 ЖК України.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 7 травня 2013 року (а.с.9) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був розірваний.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 народилась дочка ОСОБА_4 . Зі змісту довідки виконавчого комітету Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області №02-16/189 від 10 лютого 2023 року (а.с.27) вбачається, що місце проживання ОСОБА_4 також було зареєстровано в жилому будинку по АДРЕСА_1 . Ці обставини свідчать про те, що вона набула право користування жилим будинком в порядку, передбаченому ч.2 ст.156 ЖК України.

Спірні правовідносини регулюються главою 6 «Користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду» ЖК України та главою 32 «Право користування чужим майном» ЦК України.

5. Норми права та стала судова практика, якою керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч.2 ст.156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Зі змісту акта обстеження житлово-побутових умов від 20 грудня 2022 року (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_4 не проживають в жилому будинку по АДРЕСА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона є сусідкою позивача. Тому їй відомо про те, що ОСОБА_2 не проживає у жилому будинку по АДРЕСА_1 . Після того, як ОСОБА_2 розірвала шлюб з ОСОБА_5 10-12 року тому, вона виїхала з вказаного жилого будинку та ніколи не поверталась.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що вона також є сусідкою позивача. ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_5 та у 2002-2003 роках вона переїхала в жилий будинок по АДРЕСА_1 . Незважаючи на те, що у них народилося троє дітей, у 2013 році вони розірвали шлюб. ОСОБА_2 одразу виїхала з жилого будинку, не залишивши своїх речей.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона є дружиною позивача. Її син ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 10 років тому вказаний шлюб був розірваний, ОСОБА_2 забрала свої речі та виїхала з жилого будинку по АДРЕСА_1 . Свідку ОСОБА_8 відомо про те, що згодом ОСОБА_2 уклала новий шлюб, під час якого народилась дочка ОСОБА_4 . Дитина ніколи не проживала в спірному жилому будинку та не є членом сім`ї позивача.

Аналіз відомостей, що містяться в акті обстеження житлово-побутових умов від 20 грудня 2022 року та показаннях свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , свідчать про те, що ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_4 не проживають у жилому будинку по АДРЕСА_1 протягом декількох років поспіль. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин їх відсутності у вказаному об`єкті нерухомого майна.

Очевидно, що визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим будинком, є втручанням держави в їх право на повагу до житла. Однак таке втручання ґрунтується на суворому дотриманні закону. У зв`язку з тим, що місце проживання відповідачів зареєстровано в жилому будинку, що перебуває у власності ОСОБА_2 , позивач обмежений в можливості розпоряджання його майном. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 бере участь в утриманні жилого будинку по АДРЕСА_1 . Ці обставини свідчать про те, що відмова у задоволенні позову призведе до покладення на позивача надмірного індивідуального тягаря. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.72) вбачається, що ОСОБА_2 отримала судову кореспонденцію за адресою: АДРЕСА_2 . Ця обставина презюмує, що відповідачі мають місце проживання у вказаній квартирі. Тому визнання їх такими, що втратили право користування жилим будинком по АДРЕСА_1 , не призведе до порушення невід`ємних гарантій, передбачених ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на це суд висновує, що ОСОБА_2 та її дочку ОСОБА_4 належить визнати такими, що втратили право користування жилим будинком по АДРЕСА_1 .

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268, 280-281 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, служба у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим будинком, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим будинком по АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 10 липня 2023 року.

Суддя: О.Ю. Семенюта