Справа №:755/8978/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді - Слободянюк А.В.,

секретаря - Бовкун М.В.,

за участю представника позивача - Павлової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Державний комітет телебачення та радіомовлення України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лодокс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Бартіон Груп», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ляшук Олена Вікторівна про скасування рішення державного реєстратора, припинення запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності на майно та витребування майна,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року позивач Державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів (далі по тексту - ДП «УСТФ) «Укртелефільм» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Державний комітет телебачення та радіомовлення України, Товариство з обмеженою відповідальністю

«Лодокс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Бартіон Груп», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лящук Олена Вікторівна про скасування рішення державного реєстратора, припинення запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності на майно та витребування майна, в якому просив:

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В., що прийняте на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер № 404, виданий та посвідчений приватним нотаріусом 06 квітня 2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; індексний номер 40535385 від 06 квітня 2018 року 15:32:05, з припиненням запису про реєстрацію права власності 25632886 від 06 квітня 2018 рок на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ;

- визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за позивачем ДП «УСТФ «Укртелефільм»;

- витребувати у ОСОБА_1 на користь позивача ДП «УСТФ «Укртелефільм» квартиру АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 14 563,41 грн. судового збору.

Вимоги позовної заяви мотивовано наступним. Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм», що діє у сфері телебачення, підпорядковується Державному комітету телебачення і радіо мовлення України (далі по тексту - Держкомтелерадіо).

30 січня 2004 року між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та Закритим акціонерним товариством (далі по тексту - ЗАТ) «Міжнародна Інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» укладено Договір про спільну діяльність без створення юридичної особи (далі по тексту - Договір) з метою спільного інвестування та залучення коштів щодо об`єкту інвестування, ведення спільної господарської діяльності з продажу та іншій реалізації приміщень об`єкту інвестування, яким є адміністративно-житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, розташований на земельній ділянці у АДРЕСА_2 .

11 жовтня 2005 року та 24 лютого 2009 року між ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» підписано акти розподілу квартир і нежитлових приміщень, в яких сторони визначили перелік житлових приміщень, які передаються у власність ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» згідно з умовами договору про спільну діяльність.

Відповідно до п.п.2 Договору внески до спільної діяльності визначають розподіл частко спільної власності між учасниками: Укртелефільм - 8,5%, оператор - 91,5%, частки сторін визначаються на стадії «Проект», оформляються письмово двостороннім актом, який буде невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до Сертифікату КВ № 0 від 23 квітня 2012 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкту «Будівництво адміністративно-житлового комплексу з підземним паркінгом на АДРЕСА_2 » проектній документації та підтверджено готовність об`єкту до експлуатації.

26 червня 2013 року між сторонами Договору укладено Порівняльну відомість про те, що на підставі Акту розподілу квартир від 24 лютого 2009 року, даних технічних паспортів на квартири, виготовлених БТІ станом на 25 січня 2012 року, та поштової адреси сторонами підтверджено перелік квартир за новою нумерацією та уточненням площ, які були розподілені між сторонами відповідно до умов Договору про спільну діяльність від 30 січня 2004 року. У вказаній Порівняльній відомості зазначено, що позивач набуває у власність, зокрема, квартиру АДРЕСА_3 . Отже, дана квартира будувалась виключно позивачем в рамках договору про спільну діяльність та за його рахунок.

Протягом 2014-2017 років щодо майна позивача, обсяг якого охоплюється даними порівняльної відомості та актів розподілу тривали судові процеси, предметом яких було визнання недійсним договору іпотеки разом з заявленими похідним вимогами щодо визнання недійсними локальних актів юридичних осіб щодо передання до статутних фондів майнових прав на майно, визнання недійсними інвестиційних угод та скасуванням державної реєстрації за особами приватного права, за результатами яких доведено приналежність майнових прав на об`єкти нерухомості за актом розподілу майнових прав від 24 лютого 2009 року та порівняльною відомістю від 26 червня 2013 року за позивачем.

12 червня 2017 року між ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лодокс» (далі - ТОВ «Лодокс») укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13, зокрема, на квартиру АДРЕСА_3 .

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2018 року (справа № 910/2692/18) визнано недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав від 12 червня 2017 року № 28/1-13, укладений між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ТОВ «Лодокс», з усіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього, з моменту укладання.

У справі № 910/16474/16 ухвалою Господарського суду міста Києва від 08 вересня 2016 року накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, крім іншого, на квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвалою у цьому провадженні від 06 жовтня 2016 року заборонено органам державної реєстрації та державним реєстраторам вчинять будь-які дії, крім іншого, щодо квартири АДРЕСА_3 . Стягувачем за даною ухвалою є УСТФ «Укртелефільм». Проте, ТОВ «Лодокс», достовірно знаючи про існування даних ухвал господарського суду, вчинив дії з продажу об`єкту нерухомості іншому набувачу -Товариству з обмеженою відповідальність «Бартіон Груп». Після придбання вказаного об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4 , об`єкт було поділено навпіл (поділений) та зареєстрований за новим описом на праві приватної власності за ТОВ «Бартіон Груп» за № 332-а. Згодом ТОВ «Бартіон Груп» перепродав об`єкт квартиру АДРЕСА_3 останньому набувачу - відповідачу ОСОБА_1 . Спірна квартира за останнім зареєстрована за номером про право власності 25632886 від 06 квітня 2018 року. Рішення про державну реєстрацію прав обтяжень вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В. 06 квітня 2018 року за № 40535385.

Позивач вказує, що станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом, підстава набуття права власності ТОВ «Лодокс» - першого набувача квартиру АДРЕСА_3 судом скасована.

Позивач наголошує, що правові наслідки недійсних правочинів у вигляді реституції не були застосовані судом до покупця ТОВ «Лодокс» у порядку статті 216 ЦК України, оскільки на час розгляду заяви про визнання Договору купівлі-продажу майнових прав від 12 червня 2017 року № 28/1-13, укладеного між ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ТОВ «Лодокс», недійсним, власником спірної нерухомості був ОСОБА_1 . Позивач вказує, що не мав об`єктивної можливості здійснити належні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з проведення державної реєстрації прав і майно. Після набрання судовими рішеннями законної сили позивач неодноразово звертався до органів державної реєстрації з метою засвідчити свої права на об`єкт, у тому числі відносно проведення державної реєстрації об`єкта № 332, проте отримав відмову з підстав, передбачених п. 18 та п. 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, зокрема реєстрації об`єкта нерухомості за іншою особою.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2022 року головуючим суддею визначено Хромову О.О. (т.1 а.с.233).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду також витребувано з Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) належним чином завірені матеріали реєстраційної справи щодо внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 000 на об`єкт нерухомого майна, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (т.1 а.с.233-235).

Відповідно до розпорядження Дніпровського районного суду міста Києва № 154 від 23 листопада 2022 року, у зв`язку з перебуванням судді Хромової О.О. на лікарняному, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи (т.2 а.с.63).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 листопада 2022 року головуючим суддею визначено Слободянюк А.В. (т.2 а.с.64).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року справу суддею Слободянюк А.В. прийнято до свого провадження цивільну справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (т.2 а.с.65,66).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2, а.с. 127-128).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Треті особи: Державний комітет телебачення та радіомовлення України, ТОВ «Лодокс», ТОВ «Бартіон Груп», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В. в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, пояснень з приводу даного позову до суду не подавали.

Представник ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм», який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» діє на підставі статуту (у новій редакції), затвердженого наказом № 165 від 20 березня 2018 року Державного комітету телебачення і радіомовлення України (т.1, а.с.34-38, наказ - т. 1, а.с.39). Позивач зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань (т.1 а.с.41-46).

30 січня 2004 року між Закритим акціонерним товариством «МІК «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» укладено договір про спільну діяльність без створення юридичної особи (далі - Договір про спільну діяльність від 30 січня 2004 року) з метою забезпечення спільного інвестування та залучення коштів щодо об`єкту інвестування, здійснення спільного будівництва об`єкту інвестування, ведення спільної господарської діяльності по продажу та іншій реалізації приміщень об`єкту інвестування та отримання прибутку для його учасників. Згідно цього договору об`єктом спільної діяльності (об`єктом інвестування) є адміністративно-житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,93 га у АДРЕСА_2 . Пунктом 2.1. учасниками погоджено внески до спільної діяльності у пропорції: Укртелефільм - 8,5%, Оператор - 91,5% (т.1 а.с.52-56).

11 жовтня 2005 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством «МІК «Інтерінвестсервіс» укладено Акт розподілу квартир в адміністративно - житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_2 , що є Додатком № 4 до Договору про спільну діяльність від 30 січня 2004 року (т.1 а.с.61,62).

24 лютого 2009 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством «МІК «Інтерінвестсервіс» укладено Акт розподілу квартир в адміністративно-житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_2 , що є Додатком до Договору про спільну діяльність від 30 січня 2004 року. Відповідно до акту розподілу від 24 лютого 2009 року, у зв`язку з наявністю технічної документації по вказаному адміністративно-житловому комплексу, сторони визначили перелік житлових приміщень, які передаються у власність позивача та ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» відповідно з умовами Договору про спільну діяльність від 30 січня 2004 року (т.1 а.с.63,64).

23 квітня 2012 року, на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації від 05 квітня 2012 року (т.1 а.с.85-87), Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві видано сертифікат серії КВ № 0, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта - Будівництво адміністративно-житлового комплексу з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.88).

26 червня 2013 року між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ПрАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» була складена порівняльна відомість, за якою на підставі Акту розподілу квартир від 24 лютого 2009 року, даних технічних паспортів на квартири, виготовлених Київським міським Бюро технічної інвентаризації станом на 25 січня 2012 року, та поштової адреси сторони підтвердили перелік квартир за новою нумерацією та з уточненням площ, які були розподілені між сторонами відповідно до умов Договору про спільну діяльність без створення юридичної особи від 30 січня 2004 року (т.1 а.с.65-75).

За умовами складеної порівняльної відомості від 26 червня 2013 року Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» набула у власність визначений у вказаній відомості перелік квартир, серед яких, чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_4 , загальною площею відповідно до технічного паспорту 143,4 кв. м. (т.1 а.с.66).

12 червня 2017 року між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лодокс» укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 (т.1 а.с.76-80).

Згідно п. 2.1. вказаного договору позивач продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості (квартири, нежитлові приміщення та паркомісця) у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до п. 2.2 купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12 червня 2017 року сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт капітального будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з наведеними характеристиками, зокрема і 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_4 площею 143,4 кв. (п.18).

Відповідно до Акта приймання-передачі № 1 до Договору купівлі-продажу майнових прав від 12 червня 2017 року № 28/1-13, укладеного 19 грудня 2017 року між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ТОВ «Лодокс», на виконання умов договору, продавець передає, а покупець приймає майнові права на об`єкт нерухомості, що випливають з Договору купівлі-продажу майнових прав від 12 червня 2017 року № 28/1-13, адреса об`єкта будівництва: АДРЕСА_2 ; в тому числі і на квартиру АДРЕСА_4 ; площа: 143,4 кв. м; кількість кімнат - 4 (п.18), (т.1. а.с.83-84).

26 січня 2018 року реєстраторами Київської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» зареєстроване право власності на об`єкти нерухомості відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 12 червня 2017 року № 28/1-13 за ТОВ «Лодокс» (т.1 а.с.100).

29 січня 2018 року ТОВ «Лодокс» укладало з ТОВ «Бартіон Груп» договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_3 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, право власності на вказану квартиру зареєстровано за ТОВ «Бартіон Груп», номер запису про право власності: 24597398 від 29 січня 2018 року (т.1 а.с.117-121).

Позивачем у позовній заяві вказується, що ТОВ «Бартіон Груп», як володілець кв. АДРЕСА_3 , при здійснені своїх повноважень щодо розпорядженням майном перед відчуженням майна, здійснив поділ майна на користь відповідача за новими характеристиками об`єкта, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових на нерухоме майно, номер запису про право власності на мійно № 25632886 від 06 квітня 2018 року.

Так, 06 квітня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бартіон Груп» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 . У пункті 1.2 даного договору вказано, що квартира належить Продавцеві в цілому на праві приватної власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В. шляхом безпосереднього доступу до нього станом на 06 квітня 2018 року, інформаційна довідка № 119989999; номер запису про право власності: 24929484, дата та час державної реєстрації: 16 лютого 2018 року 16:45:02, державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дубенко К.С.; реєстраційний номер квартири як об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000. У пунктах 4, 4.1 даного договору також визначено, що Продавець свідчить, що вищевказана квартира до укладання даного договору нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, не заставлена, не є об`єктом вимоги; не передана в іпотеку, в спорі, під забороною відчуження, арештом не перебуває; не є внеском до статутного фонду (капіталу) юридичних осіб; не використовується як адреса юридичної особи. Продавець свідчить, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав від 06 квітня 2018 року, квартира, що відчужується за цим Договором, під забороною відчуження (арештом) не перебуває (т.1 а.с.106-109).

Відповідно до інформаційної довідки № 116646250 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на кв. АДРЕСА_4 , загальною площею 143,4 кв.м., житлова площа 92,5 кв.м. в буд. АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0), яке зареєстровано за ТОВ «Бартіон Груп» 16 лютого 2018 року, погашено, об`єкт нерухомого майна закрито; підстава: поділ об`єкта нерухомого майна; відомості внесено до реєстру 20 лютого 2018 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.С.; індексним номер рішення: 39777935 (т. 1, а.с. 99).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, право власності на кв. АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності: 25632886 від 06 квітня 2018 року, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 40535385 від 06 квітня 2018 (т.1 а.с.105).

За матеріалами справи, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, індексний номер витягу: 114701896 від 20 лютого 2018 року, витяг містить відомості щодо об`єкту, а саме: двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_5 , загальною площею 95,5 кв.м, житлова площа 58,6 кв.м., власником якого є ТОВ «Бартіон Груп». Підстави виникнення право власності: договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 182, виданий 29 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є.; Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 07 лютого 2018 року, видавник ТОВ «Б-Т-І» (т.1 а.с.113). Технічний паспорт на кв. АДРЕСА_4 , за вказаною адресою, виготовлено, на замовлення ТОВ «Бартіон Груп», ТОВ «Б-Т-І» 07 лютого 2018 року (т.1 а.с.114-116).

Технічний паспорт на кв. АДРЕСА_4 , за вище вказаною адресою, загальною площею 47,5 кв.м., житлова площа 17,7 кв.м., також виготовлено, на замовлення ТОВ «Бартіон Груп», ТОВ «Б-Т-І» 07 лютого 2018 року (т.1 а.с.114-116).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2018 року (справа № 910/2692), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21 лютого 2019 року, визнано недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12 червня 2017 року, укладений між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лодокс», з усіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього, з моменту укладання. Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року касаційне провадження закрито у зв`язку з відмовою Товариством з обмеженою відповідальністю «Лодокс» від касаційної скарги (т.1 а.с.150-158).

Отже, Договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12 червня 2017 року, як підстава набуття права власності Товариством з обмеженою відповідальністю «Лодокс» на квартиру АДРЕСА_3 , є недійсним.

На запит суду Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано належним чином завірені матеріали реєстраційної справи № 000, які розміщені у відповідному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.2 а.с.28-49).

Так, з матеріалів реєстраційної справи № 000, вбачається, що за заявою відповідача ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук Оленою Вікторівною за рішенням № 40535385 від 06 квітня 2018 року (т.2 а.с.48) проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06 квітня 2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бартіон Груп» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В. К.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 404.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10 лютого 2022 року № 298926840, державним реєстратором приватним нотаріусом Ляшук О.В., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, 06 квітня 2018 року 15:24:31 було здійснено державну реєстрацію права приватної власності номер запису про право власності/довірчої власності: 25632886 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер: № 000, яким є квартира АДРЕСА_3 , за ОСОБА_1 , підстава для державної реєстрації: Договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 404, виданий 06 квітня 2018 року, видавник: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 405355385 від 06 квітня 2018 року,15:32:05, приватний нотаріус Дубенко Карина Євгенівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; форма власності: приватна, розмір частки 1, власник ОСОБА_1 (т.1 а.с.92).

11 серпня 2020 року за номером 53549740 державним реєстратором прав на нерухоме майно Тараненко О.О. Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ, прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за заявою, яку подав ОСОБА_3 , що діє на підставі наказу № 519 від 21 грудня 2017 року (т.1 а.с.47-49), видавник: Державний комітет телебачення і радіомовлення України, для проведення державної реєстрації права власності, на квартиру, розташовану в АДРЕСА_5 . З посиланням на положення ч.3 ст.10 України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором зазначено підставу відмови - відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність активного запису щодо реєстрації право власності на вказаний об`єкт нерухомості за іншою особою (т.1 а.с.132).

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та іншими нормативно - правовими актами.

Пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-1V встановлено, що державній реєстрації прав підлягає право власності.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно з положеннями п.п. 1, 2 ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмовити в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до частини сьомої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим /отриманим документам. Ураховуючи викладене, керуючись статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , за ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм».

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до п.9, ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших прав на нерухоме майно.

Пунктом 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника.

Оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2018 року по справі № 910/2692/18 визнано недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав від 12 червня 2017 року № 28/1-13, укладений між ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ТОВ «Лодокс», з усіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього, з моменту укладання, тому рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06 квітня 2018 року, індексний № 40535385, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В., про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 1-кімнатну квартиру, загальною площею 47,5 кв. м, житловою площею 17,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_6 , є незаконним та підлягає скасуванню.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку щодо можливості скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру, яка виникла як об`єкт нерухомого майна внаслідок її поділу, з присвоєнням нового реєстраційного номера та зміною її характеристик, що забезпечить належний захист майнових прав позивача.

Щодо вимоги про визнання права власності на майно та витребування майна, суд зазначає таке.

Згідно із положеннями статті 328 ЦК України (у редакції, чинній на момент звернення з позовом до суду) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав.

Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98).

Водночас такий спосіб захисту не може бути застосований, якщо право на об`єкт нерухомості ні за ким не зареєстроване, а позивач не може зареєструвати своє право на об`єкт нерухомості, бо не здатний беззаперечно підтвердити своє право власності на об`єкт нерухомості належними правовстановлюючими документами.

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У частині першій статті 388 ЦК України зазначено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом; 4) якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна або особи, яка має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей.

Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Предмет доказування у таких справах становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-от: факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Отже, для застосування передбаченого статтею 387 ЦК України правового механізму відновлення порушеного права власності необхідним є встановлення наступних обставин у їх сукупності: існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікуючими ознаками на момент подачі позову та прийняття судом рішення про його витребування; наявність підтвердженого права власності або права законного володіння у позивача на відповідне майно; відсутність у власника чи титульного володільця можливості здійснювати фактичне володіння цим майном через те, що відповідач на момент подачі позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе; відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем, оскільки в протилежному випадку застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності.

Крім того, витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, зокрема від добросовісного набувача, шляхом подання віндикаційного позову, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Таким чином, положення статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, і було відчужене третій особі за умови, що між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 18 січня 2017 року по справі № 610/10207/15ц.

Оскільки не встановлено право власності на спірну квартиру договором про передачу у власність закінченого будівництвом спірного об`єкту або рішенням суду про визнання права власності, тому посилання представника позивача на висновок Господарського суду міста Києва у справі № 910/2692/18 про визнання договору купівлі-продажу майнових прав від 12 червня 2017 року недійсним, що спірне майно, а саме: квартира АДРЕСА_4 вибула з володіння власника (ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм») не з волі Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» (без погодження з Державним комітетом телебачення та радіомовлення України) не є документом, який посвідчує право власності.

Також не підтверджує право власності наявність у позивача актів розподілу квартир і нежитлових приміщень від 11 жовтня 2005 року та 24 лютого 2009 року, акту готовності об`єкта до експлуатації, а саме адміністративно-житлового комплексу з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_2 , від 05 квітня 2012 року, Сертифікату КВ № 0 про відповідність закінченого будівництвом об`єкту «Будівництво адміністративно-житлового комплексу з підземним паркінгом на АДРЕСА_2 » проектній документації та підтверджено готовність об`єкту до експлуатації та Порівняльної відомості від 26 червня 2013 року, які передують укладенню договору про передачу майна у власність та реєстрації права власності.

Крім того, державним реєстратором відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості з підстав реєстрації вказаного майна за іншою особою, а не з підстав відсутності правовстановлюючих документів на нього.

Відповідно до вимог статті 263 ЦК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтею 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині скасування рішення державного реєстратора. Вимоги щодо визнання права власності на майно та витребування майна задоволенню не підлягають, оскільки відсутні підстави вважати, що позивач з незалежних від нього об`єктивних обставин не має можливості отримати всі належні правовстановлюючі документи та у встановлений законом спосіб (після скасування рішення державного реєстратора щодо права власності відповідача на спірну квартиру) зареєструвати право власності на нього, та лише після цього витребувати майно з чужого незаконного володіння. І як наслідок, у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження права власності позивача на спірний об`єкт нерухомості, правові підстави для витребування спірного майна на даний час відсутні.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 2 270,00 грн. (т.1, а.с.231) та за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 14 536,41 грн. (т.1 а.с.230) відповідно до Закону України «Про судовий збір».

У зв`язку з тим, що позовну вимоги немайнового характеру задоволено повністю, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Оскільки у задоволенні позовної вимоги майнового характеру відмовлено, тому суд приходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору, сплаченого позивачем за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 14 536,41 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 41, 129 Конституції України, статтями 16, 316, 317, 319, 321, 328, 330, 386, 387, 388, 1130, 1131, 1132, 1133 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від

25 грудня 2015 року № 1127, статтями 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273,354,355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Державний комітет телебачення та радіомовлення України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лодокс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Бартіон Груп», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ляшук Олена Вікторівна про скасування рішення державного реєстратора, припинення запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності на майно та витребування майна - задовольнити частково.

Скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляшук Олени Вікторівни, що прийняте на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 404, виданого 06 квітня 2018 року, посвідченого 06 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук Оленою Вікторівною; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; індексний номер 40535385 від 06 квітня 2018 року 15:32:05, з припиненням запису про реєстрацію права власності 25632886 від 06 квітня 2018 року на квартиру

АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Державне підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм», , юридична адреса: 02002, вул. Туманяна Ованесяна, буд. 15, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за адреса зареєстрації: АДРЕСА_7 .

Третя особа: Державний комітет телебачення та радіомовлення України, адреса: 01001, м.Києв, вул.Прорізна, буд.2, .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лодокс», адреса: 65033, м.Одеса, вул.Желябова, буд.1, .

Третя особа:Товариство з обмеженою відповідальністю «Бартіон Груп», адреса: 01014, м.Києв, вул.Звіринецька, буд.63, .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лящук Олена Вікторівна, адреса: АДРЕСА_8.

Повний текст рішення суду складено 20 липня 2023 року.

Суддя А.В.Слободянюк