Провадження №22-ц/812/714/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Миколаїв

Справа № 484/3835/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області,

про визначення місця проживання дитини

та зустрічним позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області,

про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 ,

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Мельничуком О.В., 24 квітня 2023 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 4 травня 2023 року,

у с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 (прізвище ОСОБА_4 було змінено у зв`язку з укладанням шлюбу з ОСОБА_5 у ) про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 19 вересня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6 .

З серпня 2021 року сторони разом не проживають, син залишився проживати з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Після припинення шлюбних відносин мати лише двічі бачилася з сином, піклування та турботи не проявляє, хоча позивач не перешкоджає матері спілкуватись з сином.

ОСОБА_1 зазначав, що для проживання та розвитку дитини ним створені всі умови. Син проживає в атмосфері любові, турботі та захисту . З дитинства дитина проживає у будинку, де живе батько, тобто обстановка є для нього звичною та незмінною . У дитини окрема кімната, обладнана всім необхідним для проживання. ОСОБА_6 відвідує дитячий садочок.

Позивач вважає, що для нормального психоемоційного стану та відчуття благополуччя син повинен перебувати у звичній для себе обстановці з усталеним колом спілкування. Проживання дитини з матір`ю, яка проживає з іншим чоловіком, не буде відповідати інтересам дитини.

Посилаючись на викладене, позивач просив визначити місце проживання сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним.

22 вересня 2021 року ОСОБА_3 подала позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання сина та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову зазначала, що у липні 2021 року сім`я з ОСОБА_1 фактично розпалась. Через напружені відносини у сім`ї на початку серпня 2021 року вона була змушена змінити місце проживання та намагалась забрати з собою й дитину, але відповідач насильно залишив сина проживати з собою. ОСОБА_1 перешкоджає їй бачити дитину, не дає можливості побути з сином наодинці, погрожує їй. Дитина залякана, тремтить у присутності батька. Дитина має алергію на лактозу, отже потребує контролю у харчуванні та відповідного догляду. Вважає, що місце проживання дитини необхідно визначити з нею, оскільки він повністю залежний від матері та прив`язаний до неї, між ними існує тісний зв`язок. Проживання дитини окремо від матері негативно вплине на його психічний та фізичний стан. Мати має можливість забезпечити всі умови для проживання дитини. Також ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх видів його заробітку до повноліття дитини.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 листопада 2021 року позови об`єднані в одне провадження.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини задоволено. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання сина з матір`ю та стягнення аліментів на утримання дитини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що суд першої інстанції поверхнево підійшов до вирішення спору та проігнорував інтереси дитини. Єдиною підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд зазначив той факт, що після фактичного припинення шлюбу, ОСОБА_1 залишився проживати з ОСОБА_6 у тому будинку, де вони проживали однією сім`єю, і зміна місця проживання сина може негативно на нього вплинути. Суд безпідставно не врахував, що будинок, де вона проживає зі своїм чоловіком ОСОБА_5 має усі зручності, у ОСОБА_6 є своя кімната, ліжко, стіл, іграшки тощо. ОСОБА_6 заляканий батьком, а його дружина ОСОБА_8 не має бажання займатись ним, бо має своїх двох дітей. ОСОБА_1 рідко буває вдома і йому ніколи займатись сином.

Апелянт зазначала, що висновок Органу опіки та піклування про визначення місця проживання ОСОБА_6 не може бути покладений в основу рішення суду та прийнятий ним до уваги, оскільки він був зроблений на підставі фактів, які докорінно змінились.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві позивач наголошував на тому, що моральні якості ОСОБА_3 не відповідають якнайкращим інтересам дитини. Проживання дитини разом з ним, відповідатиме його інтересам, оскільки ним для дитини створені всі належні умови для розвитку, навчання та проживання. ОСОБА_1 працює, має постійний дохід та можливість забезпечити інтереси дитини. Тоді як мати дитини такого доходу не має, проживає в орендованому будинку. Також позивач зазначав про те, що він ніколи не заперечував проти спілкування сина з матір`ю та не має такого наміру на майбутнє.

У судовому засідання ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги та просили про її задоволення.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник органу опіки та піклування Первомайської міської ради - Кравченко Л.Л. просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників , малолітнього ОСОБА_11 , перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції виходив із доцільності визначення місця проживання дитини разом із батьком, врахувавши при цьому те, що з серпня 2021 року дитина проживає разом з батьком та підстав змінювати місце проживання дитини та звичний життєвий режим не є доцільним. При цьому суд вважав, що висновок органу опіки та піклування відповідає інтересам дитини.

Проте колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції, оскільки до такого висновку суд дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення.

Згідно із положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України визначені наступні обов`язки батьків: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частинами 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ,від 07 грудня 2006 р.). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 р.).

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 р. (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Судом встановлено, та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З серпня 2021 року сторони припинили подружні стосунки і з цього часу проживають окремо. Малолітній син залишився проживати разом з батьком. Проте за рішенням органу опіки та піклування Первомайської міської ради, встановлено порядок побачень матері ОСОБА_3 з малолітнім сином ОСОБА_6 щосуботи з 12.00 до 20.00 години за місцем проживання матері .

Батько ОСОБА_1 працював водієм в ТОВ «Агрофірма Корнацьких» з 2010 року. За місцем роботи та проживання характеризується позитивно.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, проведеного комісією з працівників управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області 25 серпня 2021 року вбачається, що сім`я ОСОБА_1 проживала у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з трьох кімнат, з усіма зручностями. У будинку зроблений сучасний ремонт, який ще не закінчений, наявна побутова техніка. Продуктами харчування та засобами гігієни сім`я повністю забезпечена. Для дитини обладнана окрема кімната, в якій є ліжко, шафа та стіл для занять. Дитина забезпечена іграшками. Зазначений будинок належить батькам ОСОБА_3 .

Мати дитини - ОСОБА_3 є приватним підприємцем та займається роздрібною торгівлею. Відповідно до повідомлення ГУ ДПС у Миколаївській області сума доходу ОСОБА_12 з 1 жовтня 2021 року по 21 грудня 2021 року склала 98 000 грн.

ОСОБА_3 разом з чоловіком ОСОБА_5 , з яким зареєструвала шлюб 14 грудня 2021 року проживає за адресою: АДРЕСА_3 . В будинку для дитини обладнана кімната. Санітарний стан в приміщенні відповідає санітарно-гігієнічним нормам.

За місцем проживання мати характеризується позитивно.

Малолітній ОСОБА_6 відвідував Кінецьпільський ЗДО «Струмочок» з 10 березня 2020 року та згідно педагогічної характеристики вихованням дитини займались обоє батьків, які брали активну участь у житі дитячого садка. Дитина відвідувала садочок чистим та охайним.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради у своєму висновку від 6 січня 2022 року № 131/03.01-26 вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_7 разом з батьком ОСОБА_1 , а у висновку від 6 січня 2022 року №130/03.01-26 зазначив про недоцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 з матір`ю ОСОБА_3 . Затверджуючи такі висновки орган опіки та піклування виходив з того, що з народження ОСОБА_6 проживає за адресою батька, що може свідчити про формування у нього прив`язаності до батька, місця його проживання, речей, побуту, тобто там сформований досить звичний і комфортний спосіб життя.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що як мати малолітнього ОСОБА_6 так і батько утворили нові родини. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 народила сина.

ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_13 та від шлюбу у них народилась спільна дитина. До того ж, з дружиною ОСОБА_1 - ОСОБА_13 залишилася проживати її донька - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 разом із сім`єю проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Як пояснив позивач, він придбав у власність зазначений будинок, в якому проживає на даний час зі своєю родиною.

Відповідно до актів обстеження умов проживання, складених комісією з працівників управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області 17 червня 2022 року та 30 вересня 2022 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з сином ОСОБА_7 , дружиною ОСОБА_13 та донькою дружини. Будинок складається з чотирьох кімнат, кухні, санвузлу, коридору та веранди. Проведені газове та електричне опалення, гаряче та холодне водопостачання. У кімнатах наявні необхідні сучасні меблі. В наявності необхідні електропобутові прилади.. Родина тримає підсобне господарство, автомобіль. Для дітей відведені окремі кімнати, які облаштовані меблями. Діти забезпечені продуктами харчування, одягом, взуттям, шкільним приладдям, предметами гігієни, спортивним знаряддям, іграшками. Для утримання, розвитку та виховання дітей створені гарні умови.

З аналізу обставин, встановлених як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що як позивач, так і відповідач беруть участь в утриманні спільної дитини, її вихованні, піклуються про здоров`я сина, його фізичний та духовний розвиток, кожен з них має самостійний дохід, житло, належні умови проживання та відсутні умови, які в силу ч. унеможливлюють проживання сина з ними.

Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

10 липня 2023 року у процесі розгляду справи апеляційним судом у присутності представника органу опіки та піклування було опитано дитину - ОСОБА_11 .

Малолітній пояснив, що на даний час він проживає разом з матір`ю. Любить однаково обох батьків та вони дуже добре до нього ставляться. Але зазначив, що він хотів би залишитися проживати разом з матір`ю. У нього добрі стосунки з чоловіком матері, вони спільно проводять вільний час, займаються домашніми справами. З батьком у нього також дуже гарні стосунки, але він бажає проживати з матір`ю.

Відповідно до психологічного висновку від 6 жовтня 2021 року, складеного громадською організацією «Життя є!» за зверненням ОСОБА_1 , розвиток дитини відповідає віку. Ставлення дитини до батька гарне та довірливе, до матері - з обережністю або не бажає говорити. Дитину хвилює ситуація, що сталась у родині. Під час розповідей багато говорив про батька, про мати згадав декілька разів. Розповідав про дядька, який приходив та якого він не любить. Спостерігається прив`язаність дитини до батька. Батько не проявляє до дитини суворості та надмірної вимогливості, приділяє багато часу дитині, сил і уваги. Батько має схильність до прояву емпатії до дитини.

Відповідно до висновку психолога, складеного психологом-методистом ОСОБА_15 1 серпня 2022 року за зверненням ОСОБА_3 , через розлучення батьків та ситуації, що склалась, дитина проживає психотравму, потребує психосоціальної підтримки та психологічного супроводу. В сім`ї ОСОБА_3 гармонійні стосунки, поруч з чоловіком мами - ОСОБА_5 , дитина почуває себе захищеним і життєрадісним. В сім`ї для дитини є авторитетом батько, але більше часу хлопчик проводить із дружиною батька. Рівень розвитку дитини відповідає віковим нормам, сенситивність - домінують емоційні переживання, занижена самооцінка, схильність довготривалих переживань, домінує абстрактно-логічний тип мислення, гнучкості - дитині не вистачає уваги з боку батьків, працездатність - гіперактивний, не сформовані часові вимоги та правила в нормі поведінки, інтеграція - нестабільна на фоні підвищеного рівня тривожності. Довготривалі дружні стосунки підтримує з тими, хто поважає його особистий простір і проявляє інтерес до його життя: мати, батько, другий чоловік мами, бабуся, ОСОБА_16 .

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з моменту складання висновку органу опіки та піклування та до моменту винесення судом рішення пройшов тривалий час та змінились фактичні обставини справи. По-перше, як у матері, так і у батька малолітньої дитини утворились нові сім`ї та народились спільні діти у нових сім`ях. По-друге, батько дитини, придбав новий будинок, в який переїхав з новою родиною, змінивши для ОСОБА_6 звичні умови проживання, про які йдеться у висновку органу опіки та піклування.

Таким чином, колегія суддів не може погодитись з висновком органу опіки та піклування, оскільки останніми не були враховані вищезазначені фактичні обставини і висновок про те, що проживання ОСОБА_7 з батьком забезпечить збереження його сталого життєвого устрою у звичному для нього оточенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції вирішуючи спір, також не врахував цих обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору та дійшов помилкового висновку про доцільність проживання малолітнього ОСОБА_6 разом з батьком.

За такого рішення суду першої інстанції відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір про місце проживання малолітньої дитини, колегія суддів враховує, що як у батька, так і в матері створені належні матеріально-побутові умови для перебування дитини, підстав які б перешкоджали проживанню дитини з батьком чи з матір`ю не виявлено, дитина однаково любить як батька так і матір, батьки приймають активну участь у вихованні та навчанні дитини.

Разом з тим, колегія суддів враховує вік дитини та її потреби, інтереси самої дитини, який висловив своє бажання проживати разом з матір`ю, його психологічний стан, а саме те, що проживаючи в родині матері він почуває себе захищеним і життєрадісним. В сім`ї батька, хлопчик більше часу проводить із дружиною батька та її донькою, оскільки батько працює, а також ту обставину, що останнім часом (приблизно 1-1,5 місяці) ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю та не висловлює бажання повернутися до батька .

Виходячи з викладеного, а також, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах, колегія суддів вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , а в задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з ним слід відмовити.

Визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не позбавляє батька дитини права приймати в подальшому активну участь у його вихованні, фізичному та духовному розвитку, відвідувати та спілкуватися з ним. До того ж, на час розгляду справи сторони знаходять порозуміння з цих питань.

Доводи ОСОБА_1 про застосування до дитини фізичного насильства з боку матері , колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження застосування фізичного насильства до дитини матеріали справи не містять.

Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, то колегія суддів вважає, що відповідно до положень статей 180, 181,182 СК України, враховуючи матеріальне становище ОСОБА_1 , наявність у нього іншої малолітньої дитини та непрацездатної дружини, з останнього на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22 вересня 2021 року.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, то з ОСОБА_1 на її користь підлягають стягненню понесені останньою витрати у розмірі 2270 грн., які складаються з судового збору в сумі 908 грн., сплачених при подачі позову до суду першої інстанції та 1362 грн., сплачених при подачі апеляційної скарги до апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з ним відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22 вересня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2270 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: Т.М.Базовкіна

Т.Б. Кушнірова

Повний текст постанови складено 20 липня 2023 року.