Провадження № 22-ц/801/1218/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 рокуСправа № 127/26520/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т. О., Медвецького С. К.,

за участю секретаря судового засідання: Різник Д. С.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 127/26520/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Дернової В. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У листопаді 2022 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (надалі - АТ «Райффайзен Банк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Райффайзен Банк» та підписала Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/RO-82-95697317, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати клієнту кредит у сумі 373 278,94 грн, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування, процентна ставка за користування кредитом - 35,3 % річних.

Проте ОСОБА_1 взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконувала, щомісячного погашення кредитної заборгованості не здійснювала, відсотки за користування кредитом не сплачувала, внаслідок чого станом на 28.12.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 409 857,32 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 370 179,22 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 39 678,10 грн.

З урахуванням наведених обставин, позивач звернувся в суд із даним позовом, у якому просив:

-стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» достроково заборгованість за Заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/RO-82-95697317 від 05 липня 2021 року у розмірі 409 857,32 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 370 179,22 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 39 678,10 грн,

-стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 147,86 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року позов АТ «Райффайзен Банк» задоволено:

-стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-95697317 від 05 липня 2021 року у розмірі 409 857,32 грн, з яких: 370 179,22 грн заборгованість за тілом кредиту, 39 678,10 грн заборгованість за процентами.

-стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» 6 147,86 грн судового збору.

У своєму рішенні суд першої інстанції зазначив, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року у цивільній справі № 757/44176/21-ц, яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову до АТ «Райффайзен Банк» про визнання кредитного договору недійсним.

Вказаними рішеннями було встановлено преюдиційний факт, що Заява-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-95697317 від 05 липня 2021 року є укладеним та дійсним кредитним договором.

Наявність заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку.

29 грудня 2021 року ОСОБА_1 позивачем було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, яку вона не виконала, а тому суд першої інстанції на підставі положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України прийшов до висновку про дострокове стягнення із відповідачки вказаної заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 10 травня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Медвецький С. К.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 травня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 травня 2023 року справу витребувано із місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 червня 2023 року справу призначено до розгляду на 22 червня 2023 року о 10:00 год з повідомленням сторін, в подальшому розгляд справи відкладено на 13.07.2023 року 0 10:00 год.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та витребувано у АТ «Райффайзен Банк» оригінали електронних доказів.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Денишенко Т. О., Медвецький С. К.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що 05 липня 2021 року невідомі особи, назвавшись службою безпеки АТ «Райффайзен Банк» зателефонували до неї як до клієнта, у якого відкрита зарплатна картка, та повідомили, що вона нещодавно взяла кредит, але їх бентежать умови, на яких він був отриманий, тому вони телефонують для з`ясування чи дійсно вона отримувала кредит. ОСОБА_1 повідомила, що кредит не брала, згоду на його отримання не давала, жодних документів не підписувала, однак злякавшись відповідальності погодилась повернути отримані кошти банку.

Ввівши її в оману, невідомі особи попросили її встановити додаток, після чого шахраї отримали доступ до її телефону та персональних даних. ОСОБА_1 стало відомо, що невідомою особою було оформлено онлайн кредит на її ім`я на суму 373 278,94 грн, які невідомі особи просили перерахувати на надані ними рахунки. При цьому відповідачка була впевнена, що повертає банку помилково отримані кошти.

Після цього ОСОБА_1 зателефонувала в банк та попросила заблокувати всі перекази та картки, а також звернулася до правоохоронних органів, на підставі чого 06 липня 2021 року було відкрито кримінальне провадження № 0000434 за ч. 2 с. 190 КК України.

На думку відповідачки, оскільки договір був укладений без її волевиявлення, а також не містить всіх істотних умов договору, зокрема, її підпису, він є неукладеним та недійсним в силу закону.

Суд першої інстанції помилково вважав встановленим факт укладення кредитного договору, оскільки позивач не довів шляхом подання належних та допустимих доказів факт укладення Заяви-Договору про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-95697317 від 05 липня 2021 року шляхом його підписання відповідачкою.

Окрім того відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 16 червня 2020 року у справі 145/2047/16-ц та постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц звернення з вимогою про визнання недійсним правочину, який аргументовано тим, що цей договір не підписувався і не укладався, є неправомірним та неефективним способом захисту, тому суд не повинен був приймати до уваги рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року у цивільній справі № 757/44176/21-ц та постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року.

Доводи інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, представник АТ «Райффайзен Банк» зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Також, вказує, що факт укладення та дійсності спірного кредитного договору встановлений судовими рішеннями, які набрали законної сили, а тому не потребує повторного доказування.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Представник АТ «Райффайзен Банк» в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, при цьому надала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю у розгляді іншої справи, однак колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити та визнати причину неявки представника за неповажну, оскільки наведені у клопотання обставини не підтверджені належними доказами, дата розгляду вказаної справи була узгоджена заздалегідь, і до того ж позивач у справі є юридичною особою та мав можливість забезпечити участь у справі іншого представника.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

24 липня 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.aval.ua» публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль»; у публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує заяву про акцепт публічної пропозиції/Угоду, за встановленою формою; також у публічній пропозиції зазначено, що ця публічна пропозиція, заява про акцепт, правила, разом із тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є договором банківського обслуговування; при цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою заяви про акцепт; публічна пропозиція набрала чинності з 25 липня 2019 року.

23 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до банку і підписала заяву № СМDРІ-628224 про акцепт публічної пропозиції/угоду, відповідно до якої ОСОБА_1 прийняла/акцептувала публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб, що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловила повну та безумовну згоду з її умовами (а. с. 15).

Відповідно до пункту 7 заяви ОСОБА_1 зобов`язалася забезпечити належне зберігання, не розголошувати та не передавати третім особам паролі, коди, інші дані та пристрої, що використовуються для здійснення операцій за рахунками або отримання від банку інформації, що становить банківську таємницю; відповідно до п. 11 заяви, ОСОБА_1 відмовилась від отримання повідомлень банку про кожну операцію, здійснену за картковим рахунком з використанням платіжних карток; зазначена в цьому пункті заяви про акцепт відмова є безумовною та залишається чинною у повному обсязі незалежно від реалізації клієнтом своїх прав на отримання інформації за картковим рахунком через інформаційний центр, шляхом отримання виписок по картковому рахунку або при користуванні іншими послугами банку.

Отже, ОСОБА_1 була належним чином ознайомлена з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» (далі Правила), що підтверджується її особистим підписом.

05 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Райффайзен Банк» та підписала Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/RO-82-95697317, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати клієнту кредит у сумі 373 278,94 грн, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування; кредит надано строком на 72 місяці, з 05 липня 2021 року; процентна ставка за користування кредитом - 35,3 % річних (а. с. 10).

Заява-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/RO-82-95697317 від 05 липня 2021 року за своїми формою і змістом є кредитним договором, на підставі якого АТ «Райффайзен Банк» перерахував на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 373 278,94 грн, що підтверджується випискою по рахунку (а. с. 16).

Вказані обставини встановлені рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року у цивільній справі № 757/44176/21-ц, яким ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову до АТ «Райффайзен Банк» про визнання кредитного договору недійсним, та яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року.

При цьому суди зробили висновок, що оспорюваний кредитний договір підписаний позивачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.

На виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2023 року позивачем надано оригінали електронних документів, а саме:

-паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою»;

-заяву-договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-95697317 від 05 липня 2021 року;

-заяву 014-RO-82-95697317 від 05 липня 2021 року на приєднання до договору добровільного страхування життя № РБ1704-г від 12 червня 2020 року від 05 липня 2021 року;

-графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг);

-згоду на обробку даних від 05 липня 2021 року.

Усі документи підписані ОСОБА_1 05 липня 2021 року о 15 год. 49 хв. за допомогою електронного підпису 387336 +88.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, АТ «Райффайзен Банк» зазначав, що судовими рішеннями у справі № 757/44176/21-ц підтверджено факт дійсності укладеного між сторонами кредитного договору, стягнення заборгованості за яким є предметом даного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначив, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».

Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 922/643/19).

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанова Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 910/6356/19).

У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 813/8801/14 Верховний Суд наголосив на преюдиційних підставах звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Тож преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (постанова Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17 (провадження № 61-19719св19)).

З огляду на викладене апеляційний суд повністю погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що факт дійсності укладеного кредитного договору між позивачем та ОСОБА_1 є преюдиційним та не потребує доказування.

Доводи апеляційної скарги про неукладеність кредитного договору вже були предметом розгляду судів у справі № 757/44176/21-ц, а тому колегія суддів вважає такі доводи безпідставними з огляду на неприпустимість повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Щодо посилання ОСОБА_1 на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16 червня 2020 року у справі 145/2047/16-ц та постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц, згідно із якими звернення з вимогою про визнання недійсним правочину, який аргументовано тим, що це договір не підписувався і не укладався є неправомірним та неефективним способом захисту, колегія зазначає таке.

На предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів (обставини, на які посилається сторона позивача) і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19).

Оскільки у зазначених відповідачкою справах предметом спору були інші правовідносини та оспорювалася дійсність договорів оренди землі, що з урахуванням обставин справ було розцінено судами як невірний та неефективний спосіб захисту порушених прав власників земельних ділянок, апеляційний суд вважає такі доводи недоречними та такими, що не заслуговують на увагу.

Окрім того апеляційний суд звертає увагу на таке.

Чинне законодавство не містить переліку таких дій, які спрямовані на визнання боргу, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (див. ч. 1 ст. 11 ЦК України). В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звірки, розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі № 911/3685/17.

Як видно із розрахунку заборгованості (а. с. 7) ОСОБА_1 у 2021 році здійснювала погашення заборгованості по тілу кредиту у загальному розмірі 3 099,72 грн, а також сплачувала проценти у загальному розмірі 23 358 грн, що з урахуванням зазначеного є визнанням нею факту заборгованості перед позивачем та волевиявлення на укладення кредитного договору.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, тому судом до уваги не беруться.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за особою, яка звернулась із апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повна постанова складена 18 липня 2023 року.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Т. О. Денишенко

С. К. Медвецький