Провадження № 2/761/4126/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 : ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - Служби у справах

дітей та сім`ї Шевченківської

районної в м. Києві державної

адміністрації: Вітер Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Сенс-Банк», Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича, ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, визнання недійсним електронних торгів, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

06.12.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича, ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, визнання недійсним електронних торгів, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, яка була розподілена судді Рибаку М.А.

На підставі розпорядження заступника керівника апарату суду від 09.06.2023 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2023 року, зазначена справа надійшла в провадження судді Притули Н.Г.

Під час слухання справи у зв`язку зі зміною назви відповідача - Акціонерне товариство «Альфа Банк» було замінено на Акціонерне товариство «Сенс-Банк».

В позовних вимогах позивач просить:

-визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №14655 вчинений приватним нотаріусом Чуловським В.А. від 09.10.2018 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 ;

-визнати недійсними електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (лот №332215), а саме: належної ОСОБА_4 на праві власності квартири АДРЕСА_1 , що були проведені 13.03.2019 року державним підприємством «Сетам», а також протокол проведення даних електронних торгів №392519, акт від 19.03.2019 року приватного виконавця Пишного А.В. про реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 ;

-визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Василенка Олега Анатолійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46306753 від 04.04.2019 року квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ,

-скасувати запис приватного нотаріуса від 04.04.2019 року Василенко Олега Анатолійовича про право власності №31024549 квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ,

-скасувати свідоцтво про право власності квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , номер 2724, видане 04.04.2019 приватним нотаріусом Василенко О.А.,

-припинити право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ;

-поновити запис про реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

Вимоги позову обгрунтовані тим, що 23.03.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір №400/16/07-ПІ за умовами якого позивач отримала кредит в сумі 140 000,00 доларів США, строком повернення до 22.03.2022 року.

23.03.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, ОСОБА_4 та Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» уклали Договір іпотеки за умовами якого позивач передала в іпотеку Банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Як зазначає позивач, 21.12.2018 року вона отримала від приватного виконавця Пишного А.В. лист з постановою від 30.11.2018 року про опис та арешт зазначеної квартири. Зі змісту вказаної постанови, позивач дізналась про вчинення виконавчого напису яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Приватний виконавець призначив суб`єкта оціночної діяльності для встановлення вартості квартири та передав заявку на реалізацію арештованого майна.

13.03.2019 року відбулись електронні торги з продажу арештованої квартири та переможцем торгів визнано ОСОБА_2 .

19.03.2019 року приватний виконавець склав Акт про реалізацію предмета іпотеки.

Постановою приватного виконавця від 04.04.2019 року було закінчене виконавче провадження на підставі п.15 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

04.04.2019 року приватний нотаріус Василенко О.А. здійснив запис про право власності квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що виконавчий напис №14655 вчинений приватним нотаріусом Чуловським В.А. від 09.10.2018 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 є таким, що не підлягає виконанню на тій підставі що на момент вчинення виконавчого напису на розгляді Шевченківського районного суду м.Києва перебувала справа №761/40918/16 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту №400/16/07-Пі, укладеним 23.03.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 в сумі 2 037 804,92 грн.; заборгованість не була безспірною, оскільки в розрахунку заборгованості не відображені суми, які сплачувались позивачем на погашення заборгованості; розрахунок заборгованості, який надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису вчинено за період з 15.10.2012 року по 27.02.2018 року, що значно перевищує трирічний строк з моменту виникнення права вимоги передбаченої чинним законодавством; нотаріусу не було надано для вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, тощо); позивач не отримувала вимогу стягувача; не передбачено вчинення виконавчого напису на договорі, який не є нотаріально посвідченим.

Як зазначає позивач, звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - квартира АДРЕСА_1 використовується позивачем та її дітьми як місце постійного проживання.

В позовній заяві позивач зазначає, що заявка на реалізацію арештованого майна не відповідала вимогам Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/15, зокрема відсутній дозвіл органу опіки та піклування або відповідне рішення суду про передачу нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти.

Проведення торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 здійснено без ознайомлення ОСОБА_4 з експертною оцінкою виставленого на торги майна (що була проведена з порушеннями та не відображала дійсну (ринкову) вартість майна, оскільки його вартість була суттєво занижена, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості оскаржити оцінку та зазнав збитків.

Позивач зазначає, що позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права є похідними від позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнання прилюдних торгів недійсними.

26.07.2022 року до суду надійшов відзив уповноваженого представника відповідача ОСОБА_2 в якому він просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначає представник, квартира АДРЕСА_1 була передана в іпотеку за договором яким було передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений з дотриманням положень діючого законодавства. Позивач звернулась до суду з порушенням встановленого трирічного строку, в даному випадку необхідно було звернутись до суду з позовом до листопада 2021 року, однак звернулась до суду з позовом в грудні 2021 року. Електронні торги також проведені з дотриманням положень діючого законодавства. Позивач не довела порушення Порядку реалізації арештованого майна.

04.08.2023 року до суду надійшов відзив уповноваженого представника відповідача ОСОБА_2 в якому вона також просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Представник крім зазначеного у відзиві від 26.07.2022 року зазначає, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути застосований до правовідносин між позивачем та Банком, оскільки між сторонами 15.12.2012 року був укладений договір про внесення змін до кредитного договору за яким змінено валюту зобов`язання з долара США на гривну. Крім того, вказаний Закон втратив чинність 18.10.2018 року.

Представник зауважує, що використання позивачкою та її дітьми квартири АДРЕСА_1 як постійного місця проживання спростовується пунктами 1.6.4, 1.6.7 Іпотечного договору від 23.03.2007 року та підтверджує порушення нею пунктів 1.6.4, 1.6.7, 2.1 зазначеного Договору.

Твердження позивача що заборгованість була спірною станом на момент вчинення виконавчого напису не відповідає дійсності. Ухвала суду у справі №761/40918/16-ц не може бути належним доказом, оскільки після узгодження суми заборгованості - укладення додаткової угоди від 27.02.2018 року, представник Банку подав 22.03.2018 року заяву про залишення позову без розгляду. Позивач не надала суду доказів, що вона вчиняла дії щодо оспорювання розміру заборгованості як в межах справи №761/40918/16 так і в межах цієї позовної заяви.

Представник просила застосувати наслідки спливу строків позовної давності та відмовити в задоволенні заявлених вимог.

29.08.2023 року до суду надійшли відповіді позивача на відзиви представників відповідача ОСОБА_2 в якому представник позивача наполягає на задоволенні заявлених вимог.

Щодо застосування строків позовної давності представник позивача зазначила, що про існування виконавчого напису позивачу стало відомо після отримання від приватного виконавця листа з постановою про опис та арешт квартири. Відповідно до штемпеля на конверті Укрпошти дата відправки листа - 10.12.2018 року. Тому позивач звернулась до суду в межах трирічного строку позовної давності. Представник ОСОБА_2 не надала суду доказів, що позивачу було відомо про існування виконавчого напису до отримання листа від приватного виконавця.

Щодо строків позовної давності в частині оскарження результатів електронних торгів представник зазначила, що вперше з позовом про оскарження результатів електронних торгів позивач звернулась у встановлені діючим законодавством строки. Київський апеляційний суд у постанові від 21.09.2021 у справі 761/13672/19 відмовляючи в задоволенні позову вказав про неналежний склав відповідачів. А тому позивач вважає, що пред`явлення позову в 2019 році перервало позовну давність у відповідності до положень ст.264 ЦК України та після її переривання позивач у встановлений діючим законодавством тримісячний строк звернулась до суду з цим позовом.

03.10.2023 року до суду надійшов відзив уповноваженого представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного А.В. в якому він просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначено у відзиві, позивачу була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди. Лист із постановами повернувся за закінченням терміну зберігання, а тому у відповідності до положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_4 вважається з 16.11.2018 року повідомлена та обізнана із початком виконавчого провадження, а отже і наявністю виконавчого напису, який вона оскаржує.

Позивач стверджує, що не могла дізнатись про наявність виконавочого напису раніше ніж після отримання відправленого 10.12.2018 року листа з ніби-то постановою про опис та арешт майна від 30.11.2018 року. Проти зазначеного приватний виконавець заперечує, що на конверті не вказано дату відправки 10.12.2018 року та з наданої копії взагалі неможливо визначити яка дата стоїть на штемпелі відправки. Немає доказів, що саме цей лист та саме цю постанову позивач отримала 21.12.2018 року.

Позивач мала можливість дізнатись про виконавчий напис і повинна була цікавитися станом своїх прав. У зв`язку з чим представник вважає, що позивач пропустила строк на звернення до суду з позовом та є всі підстави для відмови в позові.

Також у відзиві зазначається, що виконавчий напис вчинено на нотаріально посвідченому договорі - іпотечному договорі. Приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані всі необхідні документи, тому він вчинений з дотриманням положень діючого законодавства.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути застосований, оскільки квартира АДРЕСА_1 не використовується як місце постійного проживання позивача, що підтверджується актом огляду заставного майна від 24.10.2018 року та актом від 30.11.2018 року; зобов`язання було визначено у гривні, а не іноземній валюті.

Дії приватного виконавця, які не стосуються безпосередньо процедури проведення торгів не можуть розглядатися в межах вказаного спору. Позивач не оскаржувала результати оцінки.

Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №678/301/12 дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування, яким мають неповнолітні, необхідний саме на момент укладення договору іпотеки, тому дії приватного виконавця є цілком законним.

03.10.2023 року до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив уповноваженого представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного А.В. в якому представник позивача наполягає на задоволенні заявлених вимог.

11.10.2023 року до суду надійшли пояснення представника позивача щодо строків позовної давності в якій вона вказала, що в період з 12.03.2020 року строк позовної давності було зупинено у зв`язку з карантином, встановленим на території України.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві та у зв`язку з пропущенням строків звернення до суду з позовом.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представники Акціонерного товариства «Сенс-Банк», Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича в судове засідання представників не направили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи в судове засідання суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Як встановлено судом, ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2022 року набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

23.03.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - Банк, правонаступниками якого є ПАТ «Укрсоцбанк», АТ «Альфа-Банк» та АТ «Сенс-Банк») та ОСОБА_4 (далі - Позичальник) був укладений Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №400/16/07-ПІ за умовами якого позивач отримала кредит в сумі 140 000,00 доларів США строком повернення до 22.03.2022 року.

На забезпечення зобов`язань Позичальника щодо повернення суми кредиту, 23.03.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 (далі - Іпотекодавець) був укладений Іпотечний договір №26/і-13 за умовами якого в іпотеку банку було передано квартиру АДРЕСА_1 .

Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрований в реєстрі за №1004д.

Договори підписані сторонами, що свідчить про їх згоду із визначеним умовами.

Договором про внесення змін №1 від 15.10.2012 року до Договору кредиту №400/16/07-ПІ від 23.03.2007 року сторони дійшли згоди змінити валюту кредиту та перевести суму кредиту 123 662,00 доларів США разом із нарахованими процентами в сумі 55 183,84 доларів США в гривню за курсом 8,155 гривень за 1 долар США, що станом на дату укладення цього договору про внесення змін загалом становить 1 458 487,83 грн.

Додаткова угода підписана позивачем, що свідчить про її згоду з викладеними умовами.

Оскільки ОСОБА_4 належним чином не виконувала власні зобов`язання за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №400/16/07-ПІ від 23.03.2007 року, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису.

09.10.2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчинив виконавчий напис зареєстрований за №14655 за яким запропонував звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2002 року та передане в іпотеку АТ «Укрсоцбанк» на підставі Іпотечного договору №26/І-13 від 23.03.2007 року.

Також у виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором настав, за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки запропоновано задовольнити вимоги Стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов кредитного договору за період з 01.06.2016 року по 22.08.2018 року, а саме: заборгованості за кредитом - 1 779 156,29 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 27,75 грн., загальна сума заборгованості становить 1 779 184,04 грн.

Постановою від 15.11.2018 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний А.В. відкрив виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису.

16.11.2018 року на адресу квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 була направлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження. Однак ОСОБА_4 її не отримала, конверт повернувся без вручення - «За закінченням встановленого строку зберігання».

У відповідності до положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» позивач вважається такою, що повідомлена про початок виконавчого провадження.

Постановою від 30.11.2018 року приватний виконавець описав та наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

22.12.2018 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний А.В. подав до ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна.

Електронні торги з продажу квартири АДРЕСА_1 відбулись 13.03.2019 року та їх переможцем визнано ОСОБА_2 який придбав квартиру вартістю 1 268 160,00 грн.

19.03.2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний А.В. склав акт про реалізацію предмета іпотеки.

04.04.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. видав Свідоцтво в якому посвідчив, що ОСОБА_2 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 та придбана ним за 1 268 160,00 грн. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №2724.

04.04.2019 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва № НОМЕР_1 , виданого 04.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А., номер запису про право власності 31024549, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46306753.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного А.В. від 04 квітня 2019 року на підставі п. 15 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису №14655, виданого 09 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Чуловським В.А.

Щодо вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису.

До заяви про вчинення виконавчого напису ПАТ «Укрсоцбанк» надав:

-іпотечний договір від 23.03.2007 року

-копію кредитного договору від 23.03.2007 року із Додатковими угодами

-засвідчену стягувачем копію письмової вимоги від 30.08.2018 року про усунення порушення виконання зобов`язання

-копія розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку що підтверджують надіслання письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання

-документи стягувача, що підтверджують безспірність заборгованості Боржника -довідку станом на 22.08.2018 року про сплачені суми ОСОБА_4 за кредитним договором та розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.58-62 т.2);

-документи представника стягувача за довіреністю.

09.10.2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчинив виконавчий напис зареєстрований за №14655 за яким запропонував звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2002 року та передане в іпотеку АТ «Укрсоцбанк» на підставі Іпотечного договору №26/І-13 від 23.03.2007 року.

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1-1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172 (станом на 09.10.2018 року), для одержання виконавчого напису на підставі іпотечного договору, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання надаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися:

дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис;

найменування та адреса стягувача;

найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);

строк, за який провадиться стягнення;

суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;

розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;

номер, за яким виконавчий напис зареєстровано;

дата набрання юридичної сили;

строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як зазначено у виконавчому написі, він вчин ений за період з 01.06.2016 року по 22.08.2022 року.

В той же час вбачається, що виконавчий напис вчинено на нотаріально посвідченому договорі від 23.03.2007 року та кошти за умовами кредитного договору надавались строком до 22.03.2022 року.

Позивач зазначила в позовній заяві, що сума заборгованості не є безспірною. Однак позивач не надала суду будь-яких доказів на підтвердження існування спору щодо суми заборгованості, не надала доказів належного виконання зобов`язань за договором кредиту.

З копії розрахунку заборгованості за кредитом, яка надана відповідачем із заявою про вчинення виконавчого напису вбачається, що позичальник не виконав належним чином власні зобов`язання, заборгованість не сплатив.

При зверненні до суду з позовом позивач зазначала, що вона не визнає розмір заборгованості зазначений у виконавчому написі.

В той же час з копії довідки від 02.04.2019 року про сплачені кошти за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №400/16/07-ПІ від 23.03.2007 року вбачається, що ОСОБА_4 припинила виконувати власні зобов`язання щодо сплати тіла кредиту та відсотків з липня 2010 року. Після конвертації 15.10.2012 року кредитної заборгованості в гривну, позивач також не кожен місяць виконувала власні зобов`язання щодо повернення тіла кредиту та відсотків.

Суд позбавлений можливості з вказаної довідки встановити розмір заборгованості станом на момент вчинення виконавчого напису.

Також варто зазначити, що 27.02.2018 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода до Договору кредиту №400/16/07-Пі від 23.03.2007 року, за умовами якої ОСОБА_4 мала сплатити заборгованість за кредитним договором в сумі 1 792 467,35 грн. не пізніше 27.02.2022 року щомісячними платежами 37 343,07 грн.

Позивач не надала суду доказів, що станом на момент вчинення виконавчого напису заборгованість по поточним платежам була відсутня.

Крім того, в позовній заяві позивач зазначала, що на момент вчинення виконавчого напису в провадженні Шевченківського районного суду м.Києва перебував спір щодо заборгованості за кредитним договором.

Так з матеріалів справи вбачається, що 18.06.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №400/16/07-ПІ від 23.03.2007 року в сумі 2 037 804,92 грн. (справа №761/40918/16-ц).

На момент вчинення виконавчого напису - 09.10.2018 року справа перебувала в провадженні суду. Ухвалою суду від 21.05.2019 року вказана позовна заява була залишена без розгляду за заявою представника позивача від 22.03.2018 року.

Отже з матеріалів справи вбачається, що представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду ще до вчинення виконавчого напису. Однак така заява була розглянута судом уже після вчинення виконавчого напису.

Тому з врахуванням надходження до суду заяви представника ПАТ «Укрсоцбанк» про залишення позовної заяви без розгляду, суд не може вважати, що на той час існував спір щодо суми заборгованості, враховуючи що додатковою угодою від 27.02.2018 року сума заборгованості була узгоджена.

У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі N 204/4071/14 (провадження N 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі N 547/210/20 (провадження N 61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі N 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17 (провадження N 14-278гс18).

Крім того, позивач при зверненні до суду з позовом вказувала, що вона не отримувала вимогу про усунення порушень.

Щодо зазначеного суд вважає за необхідне зазначити, що на виконання п. 1-1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, нотаріусу було надано

в) засвідчену стягувачем копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;

Надання зазначених документів також підтверджується заявою ПАТ «Укрсоцбанк» про вчинення виконавчого напису та копіями наданих документів.

Вимога про усунення порушень зобов`язання від 30.08.2018 була направлена позивачу за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується списком №2694 згрупованих поштових відправлень листів та копією розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку.

Представник відповідача наполягала на тій обставині, що позивач не отримувала вказану вимогу.

Також варто зазначити, що направлення повідомлення за адресою: АДРЕСА_2 вважається зробленим належним чином у відповідності до положень п.6.2 Іпотечного договору.

Діюче на той час законодавство не передбачало для вчинення виконавчого напису надання доказів, що боржник отримала вимогу про усунення порушення.

Таким чином, під час слухання справи судом не встановлено порушень діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису, а тому суд вважає, що відсутні законом передбачені підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №14655 вчинений приватним нотаріусом Чуловським В.А. від 09.10.2018 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 .

Щодо заявлених вимог позивача про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (лот №332215), а саме: належної ОСОБА_4 на праві власності квартири АДРЕСА_1 , що були проведені 13.03.2019 року державним підприємством «Сетам», протоколу проведення даних електронних торгів №392519, акту від 19.03.2019 року приватного виконавця Пишного А.В. про реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок).

Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі організатору.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для занесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

ДП "СЕТАМ" розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій приватного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений.

Приватний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації нерухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.

Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги.

Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19).

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 Верховний Суд України зазначив, що дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні торгів, повинно бути встановлене порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Таку саму правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 10 липня 2019 року у справі № 462/2232/16 та від 24.01.2023 року у справі №522/10845/19.

В позовній заяві позивач зазначала, що заявка на реалізацію арештованого майна не відповідала вимогам Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/15, зокрема відсутній дозвіл органу опіки та піклування або відповідне рішення суду про передачу нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти.

Щодо вказаного позивачем суд зазначає наступне.

22.12.2018 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний А.В. підготував заявку на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 .

До заявки, як вбачається, дійсно не було додано будь-яких документів із служби у справах дітей, враховуючи що на момент вчинення виконавчого напису в квартирі були зареєстровані двоє неповнолітніх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має двох синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сини на момент вчинення виконавчого напису були неповнолітніми та з 04.03.2008 року (після укладення договору іпотеки) зареєстровані за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

05.04.2023 року ОСОБА_4 та її діти - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були зняті із зареєстрованого місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 за заявою власника квартири - ОСОБА_2 .

Тому вбачається, що у спірній квартирі на час укладення договору іпотеки була зареєстрована іпотекодавець з 09.07.2002 року. Неповнолітні діти на час укладення договору іпотеки не мали права користування вказаною квартирою.

ОСОБА_4 не зверталася за згодою до органу опіки та піклування та не повідомляла кредитора про реєстрацію дітей в спірній квартирі.

Як зазначено в п.1.6.4.1 Іпотечного договору від 23.03.2007 року, предмет іпотеки перебуває в оренді (наймі) у фізичної особи - ОСОБА_8 згідно з договором найму квартири, укладеного останнім з Іпотекодавцем 21.08.2006 року; п.1.6.7 Договору - за місцезнаходженням Предмета іпотеки не зареєстровані (не прописані) та не проживають малолітні або неповнолітні особи; також Іпотекодавець запевнила та вказала в п.1.6.6 Договору, що вона не перебуває в зареєстрованому шлюбі та не проживає однією сім`єю з будь-яким чоловіком без реєстрації шлюбу в розумінні ст.74 СК України.

Отже, як вбачається, на момент передачі квартири в іпотеку позивач разом з дітьми не використовувала вказану квартиру як місце проживання.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 2831/5 передбачено, до заявки на реалізацію арештованого майна у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, додається копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 30 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Норми статті 177 Сімейного кодексу України, статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачають необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, що спрямовано на захист майнових прав дітей.

Підставою для визнання недійсним правочину щодо майна, право на яке має дитина, за позовом його батьків є не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору, а порушення в результаті його укладення майнових прав дитини.

Відповідно до частини першої статті 176 СК України батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення неповнолітньої дитини житлом покладається саме на її батьків.

У той же час, фізична особа може мати кілька місць проживання (частина шоста статті 29 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 504/294/14-ц (провадження № 6-2940ц15). Цей висновок зводиться зокрема до того, що сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним.

Крім того, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року у справі № 201/18443/17 (провадження № 61-530св19), зроблено висновок про те, що дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні діти, необхідний на момент укладення правочину, а не на момент реалізації такого майна з електронних торгів.

В той же час, вбачається, що 27.12.2018 року до приватного виконавця надійшла інформація щодо зареєстрованих осіб в квартирі.

Позивач була обізнана про здійснення виконавчих дій приватним виконавцем, однак не повідомила його про можливе порушення прав неповнолітніх дітей на користування квартирою.

Ні приватному виконавцю, ні суду позивач не надала доказів, що діти дійсно проживають постійно за адресою: АДРЕСА_2 . Один лише факт реєстрації місця проживання дітей у вказаній квартирі, після укладення договору іпотеки, не свідчить що права дітей порушені, враховуючи що на момент передачі квартири в іпотеку квартира була передана за договором найму сторонній особі.

Отже, за змістом вказаних вище правових норм дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні, необхідний на момент укладення договору іпотеки.

При зверненні до суду із позовною заявою про визнання електронних торгів недійсними позивач також вказувала, що вона не була ознайомлена з результатами оцінки майна, вартість майна є заниженою.

Щодо зазначеного позивачем суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою від 10.12.2018 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний А.В. призначив суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для визначення вартості квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з висновком про вартість майна, складеного 12.12.2018 року ТОВ «Оцінка і консультації» на замовлення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного А.В., ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 12.12.2018 року становить 1 585 200,00 грн.

В позовній заяві позивач зазначала, що вказана вартість є заниженою, однак суду не було надано доказів на підтвердження зазначеного.

Під час слухання справи судом встановлено, що позивач не скористалася своїм правом оскарження проведеної оцінки майна, тому суд відхиляє доводи позивача щодо неправомірності результатів оцінки майна, яка не спростована належними та достовірними доказами у визначеному законом порядку.

Підстави для встановлення порушення виконавцем порядку визначення вартості майна (відсутність огляду квартири, заниження її вартості тощо) відсутні, оскільки визначення вартості майна не входить до предмету доказування у цій справі. Результати оцінки майна мають окремий, передбачений законом спосіб оскарження.

Дії приватного виконавця щодо визначення оцінки нерухомого майна не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів у цій справі недійсними.

Виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації нерухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.

У своїй постанові від 11.01.2023 року в справі №522/18088/18 Верховний Суд вказав, що порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню у порядку, передбаченому цим Законом.

У постановах Верховного Суду від 21.06.2023 року в справі №369/5218/19 та від 07.06.2022 року в справі №487/4684/20 зазначено, що дії приватного виконавця у виконавчому провадженні мають самостійний спосіб оскарження та, відповідно, не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

В даному випадку суд не надає оцінки рішенням, діям, бездіяльності приватного виконавця при здійсненні ним своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, оскільки оцінка реалізації таких повноважень до призначення електронних торгів не може бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Крім того, позивач при зверненні до суду з позовом зазначила, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - квартира АДРЕСА_1 використовується позивачем та її дітьми як місце постійного проживання.

Однак суд зазначає, що вказаний Закон не поширюється на правовідносини, які виникли між сторонами, оскільки іпотечним майном було забезпечено повернення кредиту в національній валюті, так як Договором про внесення змін №1 від 15.10.2012 року сторони дійшли згоди змінити валюту кредиту на гривну.

ОСОБА_4 в позовній заяві не зазначила, які саме порушення були допущені організатором торгів, що вплинуло на результати таких торгів.

Таким чином, під час слухання справи судом не встановлено порушень, які могли вплинути на результат торгів, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (лот №332215), а саме: належної ОСОБА_4 на праві власності квартири АДРЕСА_1 , що були проведені 13.03.2019 року державним підприємством «Сетам», протоколу проведення даних електронних торгів №392519, акту від 19.03.2019 року приватного виконавця Пишного А.В. про реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню та визнання недійсними результатів електронних торгів, суд не вбачає підстав для задоволення похідних позовних вимог, а саме: визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Василенка Олега Анатолійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46306753 від 04.04.2019 року квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; скасувати запис приватного нотаріуса від 04.04.2019 року Василенко Олега Анатолійовича про право власності №31024549 квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; скасувати свідоцтво про право власності квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , номер 2724, видане 04.04.2019 приватним нотаріусом Василенко О.А.; припинити право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; поновити запис про реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, Позивачем в позовній заяві, а представником Позивача в судовому засіданні не наведено переконливих доводів, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, з урахуванням наведеного у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Так як суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог по суті, суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Сенс-Банк», Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича, ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, визнання недійсним електронних торгів, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 02.01.2024 року

Суддя: Н.Г. Притула