Провадження № 2/761/195/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко Ірина Олександрівна, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: державний нотаріус Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О., ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту,

встановив:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Разом з тим, як наголошено у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09.09.2020 в справі № 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Як вбачається з позовної заяви, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Оболонського району м. Києва.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є визнання недійсним заповіту, за яким своє майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42.2 кв.м. та квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 50.29 кв.м. на випадок смерті ОСОБА_4 заповідав відповідачу.

Отже, з врахуванням висновків Верховного Суду, суддя вважає, що спір, який виник між сторонами, стосується не тільки нерухомого майна, яке перебуває у Шевченківському районі м.Києва, а й нерухомого майна, розташованого у Оболонському районі м. Києва.

Враховуючи викладено доходжу висновку про застосовування правил виключної підсудності, оскільки найвища ринкова вартість із зазначених об`єктів нерухомості складає вартість будівлі загальною площею 50.29 кв.м., що розташована у АДРЕСА_3 , що очевидно перевищує вартість квартири загальною площею 42.2 кв.м. розташованої у АДРЕСА_2 .

Таким чином, оскільки місцезнаходження об`єкта нерухомості з найбільшою вартістю територіально не знаходиться в Шевченківському районі м.Києва, тому відповідно подана позовна заява не підсудна Шевченківському районному суду м.Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на зазначене, доходжу висновку про застосовування правил виключної підсудності та направлення справи за вказаним позовом до Оболонського районного суду м. Києва.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 259, 260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: державний нотаріус Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О., ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, для розгляду за територіальною підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: