Єдиний унікальний № 358/1170/21
Номер провадження № 2/371/312/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2023 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Кириленко М.О.

за участю секретаря: Запари А.В.

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Миронівка Київської області цивільну справу за позовом представника позивача Бартосевич Богдана Васильовича в інтересах позивача фізичної особи-підприємець ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Представника позивача Бартосевич Б.В. в інтересах позивача фізичної особи-підприємець ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 фактичні витрати в порядку регресу у розмірі 22 465 (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн. 88 коп. та 13 508 (тринадцять тисяч п`ятсот вісім) грн. 00 коп. судових витрат, які складаються із судового збору та витрат з надання професійної правової допомоги.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.09.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) та відповідачем укладено договір про споживчий кредитний № 1129_0638, відповідно до умов якого Банк надав відповідачеві кредит в сумі 40 680 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 16.09.2021 року.

Відповідно до договору добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», останнє прийняло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість на суму 22 465,88 грн., яка складається з тіла кредиту - в сумі 21 470 грн. 00 коп., процентів за користування кредитом - в сумі 995 грн. 88 коп.

У зв`язку з чим настав страховий випадок, і за результатом розгляду заяви АТ «Ощадбанк» про настання страхового випадку, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 22 465,88 яке було виплачено АТ «Ощадбанк». На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» перейшло право вимоги до відповідача на вказану суму.

20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі ФОП) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до позивача перейшло право вимоги з виплати страхового відшкодування.

З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) №10026.05.20-1 від 11.06.2021, яка залишилася без реагування, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду.

05 липня 2022 року ухвалою Миронівського районного суду Київської області відкрито провадження по зазначеній справі, яка надійшла за підсудністю з Богуславського районного суду Київської області.

27 вересня 2022 року Миронівським районним судом Київської області ухвалено заочне рішення по справі.

10 квітня 2023 року ухвалою Миронівського районного суду Київської області заочне рішення було скасовано та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

24.05.2023 Представником відповідача ОСОБА_4 подано відзив в якому зазначається, що укладений договір №01-05 від 20.05.2021 року є нікчемним та порушує чинне законодавство. Виходячи з того, що станом на дату укладення договору цесії між первісним кредитором ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та новим кредитором фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , первісному кредитору будо зупинено дію ліцензії.

Також, представник відповідача ОСОБА_4 вказує на те, що представнику позивача було відомо про місце постійного проживання відповідача: АДРЕСА_1 . Натомість представник позивача направив претензію (поідомлення) №10026.0520-1 на адресу: АДРЕСА_2 .

У договорі № 1129_0638 від 17.09.2018 року укладеним між первісним кредитором та відповідачем ОСОБА_3 зазначається, що реєстрація постійного місця проживання є: АДРЕСА_2 . Дана інформація підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області №9882 від 28.10.2021 (а.с.43 т. І). Також в матеріалах справи містяться відомостяті відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області №1542 від 13.05.2022 та відомості Миронівської міської ради № 2175/22 від 04.07.2022, що відповідач ОСОБА_3 зареєстований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.59, 77 т. І).

26 травня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про призначення судово-бухгалтерської експертизи. Свою заяву сторона обгрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_3 не погоджеється із заборгованістю та з тим, що Страхова компанія фактично отримала від позивача 340000,00 грн. у відповідності до умов Договорупро відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021.

08 червня 2023 року представник позивача Бартосевич Б.В. , на електронну адресу Миронівського районного суду Київської області надіслав заперечення в якому він не погодився з заявою про призначення судово-бухгалтерської експертизи та звернув увагу суду на те, що відповідач та його представник навмисно затягують розгляд справи.

12 липня 2023 року ухвалою Миронівського районного суду Київської області було відмовлено в задоволенні заяви про призначення судово-бухгалтерської експертизи.

11 липня 2023 року представником відповідача ОСОБА_4 подано заяву про залучення до участі у справі третіх осіб. Зазначену заяву сторона аргументує тим, що рішення по страві вплине на права та обов`язки зазначених у заяві сторін.

12 липня 2023 року на електронну адресу надійшло заперечення від представника позивача Бартосевича Б.В. , в якому він не погодився з заявою про залучення до участі у справі третіх осіб, в якій сторона не погодилась із заявою про залучення до участі у справі третіх осіб та звернув увагу суду на те, що відповідач та його представник навмисно затягують розгляд справи.

12 липня 2023 року ухвалою Миронівського районного суду Київської області відмовлено в задоволенні заяви про залучення до участі у справі третіх осіб.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягав на пунктах, які зазначені у відзиві та просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Судом встановлено, що 17 вересня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено договір про споживчий кредит № 1129_0638 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів), відповідно до якого позичальнику видано кредит в сумі 40 680 грн., зі сплатою 17,99 % річних за користування кредитом на строк 36 місяців до 16 вересня 2021 року (а.с. 8-13 т. 1).

01 грудня 2018 року між АТ «Ощадбанк» (Страхувальник) та Товариством з додатковою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ» (Страховик) укладено договір добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 (далі договір страхування) (а.с.18-22 т.1).

Відповідно до пункту 2.1. договору страхування, предметом вказаних договорів є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані зі збитками внаслідок неповернення/неповного повернення Позичальниками Кредитів (в тому числі їх частини) та/або несплатою/неповною сплатою нарахованих за ним процентів, що передбачені кредитними договорами. Вигодо набувачем за цим договором є Страхувальник (п.2.3).

Згідно із п. 4.1. договору страхування встановлено, що страховим випадком за договором є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у Страхувальника внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 1129_0638 від 17.09.2018 належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував, що підтверджується випискою з рахунку (а.с.14-17 т.1).

Відповідно до п. 8.1. договору страхування Страхувальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дня настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, письмово повідомити про це Страховика шляхом надання Страховику Загальної заяви, Реєстру з одночасною передачею копій всіх документів, які свідчать про настання страхового випадку і про розмір збитку.

Згідно із п.8.2.1. договору страхування Страховик зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати отримання вказаних документів з`ясувати обставини страхового випадку, прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті з відповідним обґрунтуванням та скласти відповідний Страховий акт.

У п. 8.6. договору страхування до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим Договором, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке Установа Страхувальника має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Керуючись вимогами п. 8.1. договору страхування, АТ «Ощадбанк» направило ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» заяву № 100.08.-17/194 від 08.05.201 про настання страхового випадку внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором. В подальшому на підставі вищезазначеної заяви та доданих до неї документів, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» складено страховий акт № Київ10026.05.20-1 від 26.08.2020 та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 22465,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14342 від 27.08.2020 (а.с.24 т. 1).

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував.

Згідно зі ст. ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Частиною 1 статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, оскільки ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» виплатив страхове відшкодування АТ «Ощадбанк» внаслідок неповернення відповідачем отриманого кредиту, то до нього перейшло право вимоги (суброгація) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування спричинення збитків, на суму 22 465 (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн. 88 коп.

Також з матеріалів справи вбачається, що 20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №01-05, відповідно до якого ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відступило ФОП ОСОБА_2 права вимоги за укладеними договорами страхування, згідно реєстру прав вимоги Додаток №1 до договору (а.с.25-34 т. 1). У Додатку №1 Реєстру прав вимоги було відступлено у тому числі й право вимоги за страховим актом № Київ10026.05.20-1, де страхувальником є АТ «Ощадбанк», а боржником ОСОБА_3 (п.167 по реєстру).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 у справі №465/646/11 наголосила, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтями 516, 517 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем ОСОБА_3 свого обов`язку первісному кредитору ПАТ «Державний ощадний банк України».

Відтак, оскільки до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача у межах суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 22 465 (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн. 88 коп., то позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми фактичних витрат в порядку регресу підлягають задоволенню.

Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 12 600 (дванадцять тисяч шістсот) грн. коп., про стягнення яких заявлено позивачем, суд зазначає наступне.

Статтею 137 ЦПК України передбачено витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність , про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2021 року між адвокатом Бартосевич Б.В. та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги №5, відповідно до умов якого адвокат надає правову допомогу з усіх питань щодо провадження господарської діяльності клієнта. На підтвердження факту сплати вартості наданої правової допомоги до матеріалів справи долучено: копії актів та платіжних доручень (а.с.103 т.1, а.с.104 т.1, а.с.191 т. 1, а.с. 190 т. 1, а.с.28-29 т. 2, а.с.30 т.2).

Згідно із статтею 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп., що підтверджено наданою квитанцією. За цих обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору.

Керуючись ст.512, 514, 993, 1054,1191 ЦК України та на підставі 2,12,13,15,81,133, 141,259,263265,280-284 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги представника позивача Бартосевич Б. В. в інтересах Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) кошти в розмірі 22 465,88 (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 12 600 (дванадцять тисяч шістсо) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя М. О. Кириленко