Справа № 201/1272/23
Провадження № 2/201/1191/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

за участі:

позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа: Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з сином та онуком, встановлення графіку спілкування з дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02 лютого 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа: Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з сином та онуком, встановлення графіку спілкування з дитиною,-

В обґрунтування доводів позову позивачі зазначили, що 01 грудня 2017 року між ОСОБА_3 та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_7 . На протязі останніх двох років стосунки між сторонами погіршилися. У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану відповідач самостійно прийняла рішення та вивезла сина у невідомому для батька напрямку.

На теперішній час позивачам стало відомо що відповідач з сином знаходиться в Німеччині. В телефонному режимі відповідач повідомила що не збирається повертатися до України, в результаті чого позивачі позбавленні можливості спілкуватися з дитиною та просили суд :

?Усунути перешкоди у спілкуванні з сином та онуком, встановивши наступний графік для зустрічей та участі батька, ОСОБА_3 , діда ОСОБА_2 , та баби ОСОБА_1 , у вихованні сина та онука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

-надавати можливість батькові, ОСОБА_3 , діду ОСОБА_2 , та бабі ОСОБА_1 , вільно спілкуватись із онуком, ОСОБА_8 , кожного дня з 08:00 до 21:00, засобами телефонного зв?язку, та через мобільні додатки «Viber», «Telegram», «WhatsApp», «Facebook Messenger», Skype, або у невідкладних випадках у будь-який час доби;

-???встановити систематичні побачення чотири рази на місяць протягом восьми годин, у будь-який вихідний день, батька ОСОБА_3 , діда ОСОБА_2 , баби ОСОБА_1 , з онуком ОСОБА_8 , за адресою їх місця проживання: АДРЕСА_1 , без присутності матері;

-мати можливість, батьку, ОСОБА_3 , діду ОСОБА_2 , та бабі ОСОБА_1 , відвести або забрати дитину з навчальних, спортивних або інших центрів розвитку дитини, які вона відвідує, зобов?язавши ОСОБА_6 не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною;

-інформувати раз на місяць або у невідкладних випадках, батька ОСОБА_3 , діда ОСОБА_2 та бабу ОСОБА_1 , про стан здоров?я дитини, місце реєстрації (перереєстрації), проживання, адреси садка (школи) де навчається (або буде навчатись) дитина;

-інформувати батька, ОСОБА_3 , діда ОСОБА_2 , та бабу ОСОБА_1 , про те, з ким, та де залишається дитина в час, коли ОСОБА_6 ходить на роботу або з інших причин залишає дитину;

-щороку, у період канікул дитини, надавати батькові, ОСОБА_3 , діду ОСОБА_2 , та бабі ОСОБА_1 , чотирнадцять днів для побачень з онуком ОСОБА_8 , із ночівлею, за бажанням дитини, без присутності матері;

-встановити побачення з дитиною з 08:00 до 21:00, або з ночівлею, за бажанням дитини, без присутності матері, в дні народження батька ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , дідуся ОСОБА_2 - 21 грудня, бабусі, ОСОБА_1 - 25 серпня.

?Стягнути судові витрати.

06 квітня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив в якому остання зазначила, що позивачами не надано жодного доказу на підтвердження того що відповідач перешкоджає у спілкуванні позивачів з дитиною. Окрім того зазначила, що після введення в Україні військового станку 27 лютого 2022 року батько дитини ОСОБА_3 особисто привіз відповідача та сина на кордон України та Польщі для перетину кордону України. На теперішній час відповідач з сином знаходяться в Німеччині, жодних перешкод у спілкування з сином вона не чинить (а.с.48-51).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 02 лютого 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (т. 29).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.30).

До суду 13 березня 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.31).

13 березня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа: Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з сином та онуком, встановлення графіку спілкування з дитиною (а.с. 32-34).

Ухвалою суду від 15 травня2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 84-85).

15 червня 2023 року від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 93)

11 липня 2023 року на електронну пошту суду від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, також зазначили, що 29 червня 2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про усунення перешкод у спілкуванні з ОСОБА_8 , та встановлення графіку спілкування з ним, заслухано позивачів по справі. Висновок надати не є можливим, в той же час не заперечували щодо встановлення графіку спілкування батька, бабусі та дідуся з сином та онуком ОСОБА_9 (а.с. 107).

Позивачі в судовому засіданні та їх представник підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Фактичні обставини встановленні судом

01 грудня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 963 (а.с. 21).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , дата видачі 12 вересня 2019 року ( а.с. 22).

Відповідно до довідки № 5063 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уповноважений власник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 24).

10 серпня 2022 року ОСОБА_11 звертався до Голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради з заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком (а.с. 56-57).

07 жовтня 2022 на адвокатський запит Головою Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Федоренком Володимиром надано відповідь, що 10 серпня 2022 року до адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради надійшла заява від ОСОБА_3 про визначення місця проживання його сина ОСОБА_7 , 2019 року народження разом з ним. 17 серпня 2022 року співробітниками управління служби у справах дітей був здійснений вихід за адресою : АДРЕСА_1 , на час виходу дитини за цією адресою не було. С таном на 28 вересня 2022 року ОСОБА_3 не надано доказів проживання сина з ним за адресою: АДРЕСА_1 . 26 вересня 2022 року ОСОБА_6 звернулася до адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради із заявою про визначення місця проживання сина ОСОБА_7 2019 року народження. 30 вересня 2022 року адміністрацією Соборного району Дніпровської міської ради на заяву ОСОБА_6 надано відповідь, що станом на 29 вересня 2022 рік місце проживання дитини ОСОБА_8 2019 року народження на території Соборного району у м. Дніпрі не підтверджено, а тому питання щодо визначення місця проживання дитини не розглядається (а.с. 58-59).

Відповідно до наданих копій паспортів громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 виїхали з України 26 лютого 2022 року (а.с.63-67).

Згідно автоматизованої системи документообігу Жовтневого районного суду рішенням Жовтневого районного суду від 24 лютого 2023 року у справі № 201/6460/22 позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 01 грудня 2017 року Центральним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (актовий запис № 963), розірвано.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків позивач ОСОБА_3 підтвердив, що дійсно на початку повномасштабного вторгнення рф в лютому 2022 року його дружина разом з сином виїхала до своєї матері в Німеччину. Він особисто відвіз їх до кордону України з Польщею.

Свідок ОСОБА_1 пояснила, що відповідач наразі знаходиться в Німеччині та не дає змоги їй спілкуватися з онуком

Свідок ОСОБА_2 пояснив що зі своїм онуком останній раз спілкувався у вересні 2022 року.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачами, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовів. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Згідно наданої заяви представника адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, оскільки дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає на території Соборного району міста Дніпра, тому надати висновок про розв`язання спору в порядку ст. 19 СК України адміністрація Соборного району ДМР не має права.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що на початку запровадження в Україні воєнного стану відповідач разом з сином перебувають за кордоном, повернення дитини в Україну може нести загрозу її життю та здоров`ю. Розглянути зазначене питання можливо лише після припинення дії воєнного стану в Україні.

Враховуючи неможливість надання суду висновку Органом опіки та піклування щодо можливої участі батька, баби та діда у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 355 ЦПК УКраїни суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа: Адміністрація Соборного району Дміпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з сином та онуком, встановлення графіку спілкування з дитиною відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18 липня 2023 року

Суддя С.О. Демидова