Провадження №22-ц/812/792/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 липня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегія суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи цивільну справу №945/340/22 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення, яке постановив Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Шевиріної Тетяни Дмитрівни у приміщенні цього суду 13 червня 2023 року, повний текст якого складений того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхової групи «ТАС» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника,

у с т а н о в и в :

У травні 2022 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС»») про стягнення безпідставно набутих коштів.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 23 год. 33 хв. в м. Києві на пр. Бажана відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «DAF XF 95», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер. 29 вересня 2021 р. старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в м. Києві майором поліції Лебідь В.М. за фактом цієї дорожньо-транспортної пригоди винесено постанову про закриття кримінального провадження №000533 від 19 червня 2021 року у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля на момент настання ДТП була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу № 201448816, позивачка як мати та законний представник трьох малолітніх дітей загиблого, звернулася до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника. Листом за вих. № 03459/7122 від 15 лютого 2022 року ПрАТ «СГ «ТАС» повідомило ОСОБА_1 , що на підставі п.п.27.2 та 27.3. Закону страховик прийняв рішення про страхову виплату у розмірі 242400 грн. з сумою першої виплати розмірі 64350 грн. Розмір страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника малолітніми дітьми загиблого становить 216000 грн. і у відповідності до ч. 1 ст. 1202 ЦК України буде виплачуватись щомісячними платежами до червня 2025 року. Станом на 05 травня 2022 року відповідач сплатив лише 46950 грн. Вважаючи розстрочення виплати страхового відшкодування незаконним, позивачка звернулася з позовом до суду.

Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, в яких враховано здійснені відповідачем чергові щомісячні виплати, позивачка просила стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 164550 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що відповідач має право проводити виплату щомісячними платежами.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 червня 2023 р. позовні вимоги задоволені повністю.

Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 в рахунок недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 164550 грн., а також 1645 грн. 50 коп. судового збору на користь держави.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачка, звертаючись до суду з вимогою про виплату відшкодування одним платежем, діє в інтересах малолітніх утриманців загиблого, тому, враховуючи найкращі інтереси дітей та їх забезпечення, що відповідає принципу особливого захисту дітей, закладеному Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», суд вважав саме ці обставини такими, що мають істотне значення в розумінні абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України, у зв`язку із дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «СГ «ТАС» вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, й просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач, керуючись п. 1 ст. 36 Закону, на підставі п.п.27.2 та 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняв рішення про страхову виплату у розмірі 242400 грн. з сумою першої виплати 64350 грн. (згідно ст. 27.2 станом на лютий 2022 р.-37950 грн., згідно ст.27.3 - 26400 грн. для сина ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_6 ). Шкода, пов`язана зі смертю потерпілого згідно п.27.2 ст.27 Закону становить 216000 грн.: страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (6000грн): 6000 грн.*36=216000 грн. (сину ОСОБА_4 , сину ОСОБА_5 та доньці ОСОБА_6 згідно п.1 ст.1200 ЦК України). Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватись лише в поєднанні із цією нормою. В свою чергу, статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. У системному зв`язку із статтями 1200, 1202 ЦК України положеннями п.27.2 ст.27 та п. 36.2 ст.36 Закону щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяне смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Крім того, п.27.5 ст.27 Закону передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілої, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Отже, вказаними законодавчими нормами регламентовано лише право страховика, а не обов`язок відшкодовувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілої, шляхом здійснення одноразової виплати. Страхові виплати за договором страхування життя здійснюються в розмірі страхової суми (її частини) та (або) у вигляді регулярних, послідовних виплат, обумовлених у договорі страхування сум (ануїтету). ПрАТ «СГ «TAC» здійснює позивачу виплат страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю потерпілого , відповідно до складеного графіку страхових виплат, яким визна чено розмір щомісячних платежів із розрахунку всієї суми відшкодування, тобто права позивача на отримання страхового відшкодування зі сторони ПрАТ «СТ «TAC» не порушені.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Ієговська А.О. просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду від 13 червня 2023 року без мін.

Відзив мотивовано тим, що аргументи, зазначені в апеляційній скарзі щодо скасування рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 червня 2023 року, є безпідставними та не ґрунтуються на жодному наданому відповідачем доказі, а тому є необґрунтованими та недоведеними, а натомість рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, судом вірно застосовано як норми процесуального, так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення цивільного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам закону відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановив суд першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 23 год. 33 хв. в м. Київ на проспекті Бажана відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій автомобіля марки DAF XF 95, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 помер (а.с. 11, зворот).

29 вересня 2021 року старшим слідчим ОВС СУ ГУНП в м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження № 000533 від 19 червня 2021 року по факту цієї дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України (а.с. 7-10).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля DAF XF 95, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу № 201448816 (а.с. 11).

Копіями свідоцтв про народження дітей підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 та загиблий ОСОБА_3 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 16, 17).

Позивачка як мати та законний представник малолітніх дітей загиблого ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявами про настання страхового випадку, виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника (а.с. 18-20).

Відповідач листом від 15 лютого 2022 року повідомив позивачку, що на підставі пунктів 27.2 та 27.3 статі 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик прийняв рішення про страхову виплату у розмір 242400 грн. з сумою першої виплати 64350 грн. (згідно ст. 27.2 станом на лютий 2022 р.-37950 грн., згідно ст.27.3 - 26400 грн. для сина ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_6 ). Розмір страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника малолітніми дітьми загиблого, становить 216000 грн. і у відповідності до ч. 1 ст. 1202 ЦК України буде виплачуватись щомісячними платежами до червня 2025 року (по 4500 грн. на місяць (з розрахунку по 1500 грн. на кожну дитину) до травня 2025 року та 2550 грн. у червні 2025 року).

Не погодившись з таким рішенням страховика в частині виплати страхового відшкодування не одноразовим платежем, а щомісячними платежами, ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольнивши позов, вважав позовні вимоги обґрунтованими та доведеними.

Апеляційний суд з цим погоджується, виходячи з наступного.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон№ 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Встановивши, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітнім дітям потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді та позивачки заподіяно шкоду, пов`язану зі смертю батька дітей, а цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу, внаслідок дії якого настала смерть потерпілого, застрахована відповідачем, суд першої інстанції, дійшов висновку про те, що така подія є страховою та у ПрАТ «СГ «ТАС» виник обов`язок відшкодувати ОСОБА_1 шкоду, заподіяну смертю потерпілого їх малолітнім дітям.

Право на таке відшкодування відповідачем не оспорюється, натомість ПрАТ «СГ «ТАС» заперечує проти виплати такого відшкодування одноразовою виплатою.

Частиною першою статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплено у параграфі 2 «Відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» глави 82 «Відшкодування шкоди» книги п`ятої «Зобов`язальне право».

Тлумачення положень статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, а інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

У системному зв`язку зі статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше, ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Отже, вказаною нормою передбачено право страховика (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ), а не обов`язок відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати.

Водночас, відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.

Тобто, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1202 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, - надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення.

Зазначений правовий висновок сформульовано Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19 (провадження № 61-12719сво20).

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість стягнення на користь позивачки страхового відшкодування одноразовим платежем відповідно до частини першої статті 1202 ЦК України з врахуванням встановлених обставин справи, а саме - інтересів малолітніх дітей, що узгоджується із зазначеною сталою практикою Верховного Суду, та відхиляє аргументи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди з наявністю підстав для стягнення страхового відшкодування одноразовим платежем як помилкові.

Так, у справі, яка переглядається, позивачка ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах яких заявлений даний позов, а тому при вирішенні її вимог суду слід виходити із найкращого забезпечення інтересів малолітніх дітей. Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги такі обставин, які мають істотне значення, тому що врахування інтересів малолітніх дітей відповідає особливому захисту дітей, передбаченому Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», й унеможливлює порушення майнових прав дітей, що узгоджується з абзацом другим частини 1 статті 1202 ЦК України.

За такого колегія суддів приходить до висновку про доведеність позивачкою права на отримання страхової виплати, визначеної страховиком на користь малолітніх дітей як утриманцям померлого батька ОСОБА_3 одноразовим платежем.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням положень матеріального права та вимог процесуального закону, колегія суддів в силу положень статті 375 ЦПК України не вбачає підстав для його скасування, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, у апеляційного суду відсутні підстави для розподілу судових витрати, які у цій справі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 367-369, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення, рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

____________________________________

Повний текст постанови складений 18 липня 2023 року