Провадження №: 8/755/10/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

за участю секретаря Зілінської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року за нововиявленими обставинами, подану в межах розгляду цивільної справи №755/11827/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

20 січня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог - відмовити. Вирішено питання про розподіл судових витрат. (а.с.63-71)

17 квітня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Осіпов О.А. направив до суду заяву про перегляд рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року у справі №755/11827/20 за нововиявленими обставинами (а.с.74), яка передана в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду (а.с.87).

Заява обґрунтована тим, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва

від 20 січня 2021 року у справі №755/11827/20 ґрунтувалось на заочному рішенні Дніпровського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року у справі №755/18870/18, яким відповідача визнано батьком сина позивача. Отримавши відмову в перегляді вказаного заочного рішення, відповідачем було подано апеляційну скаргу. При апеляційному розгляді справи було призначено молекулярно-генетичну експертизу. 15 березня 2023 року Київський апеляційний суд скасував заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва

від 06 грудня 2019 року та прийняв нову постанову, якою позов задоволено. Отже, після закінчення судом апеляційної інстанції розгляду справи №755/18870/18, були виявлені обставини, які на думку представника відповідача, унеможливлюють виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року у справі №755/11827/20, оскільки заочне рішення було скасовано та лише 15 березня 2023 року Київський апеляційний суд визнав відповідача батьком дитини за результатами призначеної експертизи.

19 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року за нововиявленими обставинами, поданою в межах розгляду цивільної справи №755/11827/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. (а.с.99-100)

Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. (ч.1, 2 ст. 429 ЦПК України)

Представник заявника (відповідача) ОСОБА_1 - адвокат Осіпов О.А. в судовому засіданні підтримав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та просив її задовольнити з підстав, наведених у заяві та зазначив про зміну обставин, а саме часу встановлення батьківства та вказав на обов`язок відповідача сплачувати аліменти саме з дати винесення постанови апеляційного суду. Зазначив, що аліменти присуджені з дати, коли відповідач юридично ще не був батьком дитини. Також пояснив, що оскільки позовна заява не обґрунтована рішенням апеляційного суду, в задоволенні позову слід відмовити. Крім того зазначив, що відповідач став батьком дитини з дати ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, оскільки відповідний факт встановлений призначеною апеляційним судом експертизою.

Позивач ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) та її представник - адвокат Якушова Н.Е. в судовому засіданні просили в задоволенні заяви відмовити.

Представник позивача пояснила, що сторона позивача не вважає наведені заявником обставини нововиявленими, оскільки на даний час нічого не змінилось, резолютивні частини рішень судів першої та апеляційної інстанції не мають відмінностей. Зазначила, що рішення суду першої інстанції було скасовано з процесуальних підстав.

Позивач додатково зазначила, що відповідач був з самого початку обізнаний про розгляд судом справи про встановлення батьківства.

Вислухавши пояснення представника заявника, позивача та її представника, дослідивши матеріали заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та справи, оцінивши наявні у справі докази, наведені боржником підстави для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19 лютого 2009 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, відповідно до якого жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії», від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2).

Згідно зі статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені статтею 181 СК України.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст.181 СК України)

За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. (ч.1 ст.191 СК України)

Як убачається з матеріалів справи, 14 серпня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Якушова Н.Е. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно заявлених вимог представник позивача просила суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти за минулий час з 07 травня 2013 року по 01 серпня 2020 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 61 206,00 грн.

Однією з підстав звернення до суду з даним позовом було ухвалення 06 грудня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва заочного рішення, яким ОСОБА_1 визнано батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнання в судовому порядку батьківства відповідача також було однією з підстав ухвалення рішення Дніпровським районним судом міста Києва від 20 січня 2021 року у справі №755/11827/20.

Так, заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року у справі №755/18870/18 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання батьківства - задоволено, ухвалено визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-10)

Як убачається з комп`ютерної програми «Д-3», ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 липня 2022 року у справі №755/18870/18 поновлено відповідачу ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2019 року у справі №755/18870/18. Заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2019 року у цивільній справі №755/18870/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання батьківства - залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року у справі №755/18870/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_6 , задоволено частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання батьківства задоволено.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України. (а.с.76-81)

Скасовуючи заочне рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач ОСОБА_1 був повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи впродовж всього розгляду, оскільки всі наявні в матеріалах справи листи направлені на його адресу, повернуті до суду з відмітками про причину повернення «закінчення терміну зберігання».

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, відтак судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Також Постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року у справі №755/18870/18 встановлено наступне:

«Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року призначалась судова молекулярно-генетична експертиза, проведення якої (з урахуванням змісту ухвали про виправлення описки від 28 березня 2019 року) доручалось експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, для вирішення питання, чи є ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте експертиза не проведена через відсутність біологічного матеріалу відповідача, який не з`явився для відбору порівняльних зразків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року, виконуючи процесуальний обов`язок суду щодо сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, для перевірки доводів відповідача, який заперечував своє батьківство відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є обставиною, яка має значення для вирішення спору, в справі призначено молекулярно-генетичну експертизу, виконання якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.

Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 10 лютого 2023 року № 103-184-2022, вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_7 складає величину не менш ніж 99,99 %, таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_7 практично доведено.

З урахуванням наведених висновків Верховного Суду, при оцінці доказів, наданих ОСОБА_2 на підтвердження обставин батьківства відповідача, зокрема роздрукованого прінтскріну особистого листування в соціальній мережі за 11 вересня 2012 року та за 08 листопада 2012 року, у якому особа на ім?я « ОСОБА_8 » повідомляє про свої почуття ОСОБА_2 (11 вересня) і погоджується з її висловлюванням, що дитина повинна з?явитися в сім?ї, а не сім?я через дитину (08 листопада), фотознімків ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 , показань свідків, які в цілому підтвердили, що ОСОБА_1 після того, як позивач завагітніла, спочатку визнавав дитину і хотів створити сім`ю, визнаючи ці обставини прилюдно, однак в подальшому ще до народження дитини відмовився від неї і припинив спілкування з позивачем, а також висновку молекулярно-генетичної експертизи від 10 лютого 2023 року № 103-184-2022, який згідно правової позиції Верховного Суду в постанові від 24 лютого 2021 року в справі № 140/2055/18 є підставою категоричного висновку для визнання батьківства ОСОБА_1 в судовому порядку, апеляційний суд приходить до висновку, що за наслідками апеляційного перегляду сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи, підтверджено батьківство ОСОБА_1 по відношенню до дитини позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про задоволення позову.»

Таким чином визнання батьківства відповідача залишилось незмінним.

При цьому постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року у справі №755/18870/18 визнано батьківство ОСОБА_1 щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не з певної дати, в тому числі й не з дати ухвалення цієї постанови, а підставами скасування рішення, як убачається зі змісту постанови суду апеляційної інстанції, було розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , щодо якого відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, чим відповідача було позбавлено можливості скористатись наданими йому ст. 43, 49 ЦПК України процесуальними правами при розгляді справи.

Разом з тим, право на утримання дитина має з народження до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ч.7-9 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття є фундаментальним принципом сімейного законодавства.

За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Проте скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції не мало наслідком зміну фактичних обставин (даних), покладених в основу рішення суду у справі №755/11827/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, згідно яких відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому стягнення аліментів, за загальним правилом, здійснюється з дати звернення позивача до суду з відповідним позовом та не залежить від дати ухвалення судом рішення про визнання батьківства.

Згідно положень п.1 ч.3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року за нововиявленими обставинами, подану в межах розгляду цивільної справи №755/11827/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

На підставі викладеного та керуючись статтями 76-81, 258-261, 268, 352-354, 423, 429 ЦПК України, суд -,

п о с т а н о в и в:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року у справі №755/11827/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - залишити в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцять днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 20 липня 2023 року.

Суддя: