КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/1980/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Гончарука В.П.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, поділ майна та усунення перешкод у користуванні майном, -

встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів, поділ майна та усунення перешкод у користуванні майном, у якому просить суд:

- визнати, що квартира АДРЕСА_1 належить йому та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності та поділити майно, визнавши за ним ідеальну частку квартири;

- зобов`язати відповідачку припинити чинити йому перешкоди у користуванні майном і надати ключі від квартири;

- звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, яка накопичилася з 24 лютого 2021 року до цього часу, тобто 44000 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вказує, що суд першої інстанції з порушенням вимог частини 6 статті 185 ЦПК України вдруге залишив позовну заяву без руху та повернув позов.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про невідповідність позовної заяви статтям 175, 177 ЦПК України не відповідає обставинам справи.

Стверджує, що у позовні заяві позивач зазначив усі відомості про відповідачку відповідно до статті 175 ЦПК України.

Вказує, що звернувся з позовом, у якому просить визнати за ним ідеальну частку в майні, а не стягнення з відповідачки грошових коштів, відтак уважає, що визначення дійсної вартості ідеальної частки у майні може бути доцільним лише для визначення суми судового збору, а не для захисту прав чи інтересів.

Зазначає, що на день звернення до суду неможливо установити точну ціну позову, а тому просив суд відкрити провадження у справі, встановити в процесі розгляду справи іншу ціну позову з наступним стягненням недоплаченого судового збору.

Уважає, що саме суд визначить коло доказів відповідно до характеру правовідносин і роз`яснить, якій із сторін слід довести певні обставини, а тому, на думку позивача, виклав у позовній заяві усі обставини та зміст позовних вимог.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм, матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повернувши позов суд першої інстанції вказав, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до окремих положень статті 175 ЦПК України:

3. Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до абзацу 1 частини 1, частини 3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує про таке.

З матеріалів справи установлено, що у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів, поділ майна та усунення перешкод у користуванні майном.

В позовній заяві просить суд: визнати, що квартира АДРЕСА_1 належить йому та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності та поділити майно, визнавши за ним ідеальну частку 1/2 квартири; зобов`язати відповідачку припинити чинити йому перешкоди у користуванні майном і надати ключі від квартири; звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, яка накопичилася з 24 лютого 2021 року до цього часу, тобто 44000 грн (а.с.1-6).

До позовної заяви додав квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 073,60 гривень.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.8-9).

На виконання вимог ухвали, позивачем подано нову редакцію позовної заяви, до якої додав інформацію з Державного реєстру прав, копію повідомлення про взяття на облік бездомної особи, квитанцію про оплату, накладну на відправлення, квитанцію про відправлення, опис вкладення (а.с.12-15).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, поділ майна та усунення перешкод у користування майном повернуто позивачу.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Залишивши без руху позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказав, що в порушення статті 175 ЦПК України позивачем не вказано всіх необхідних відомостей про учасників справи, та не визначено актуальну ціну позову, щодо вимог майнового характеру. Також суд вказав, що звертаючись до суду з позовом, позивачем не надано доказів, щодо вчинення перешкод у користуванні майном. Суд також вказав, що позивачем не в повній мірі сплачено судовий збір. Суд зазначив, що вимога про звільнення від сплати заборгованості по аліментам не є однорідними позовними вимогами, мають відмінні предмети та підстави позову, а вимога про поділ майна не є малозначною, а тому ці вимоги слід розглядати в окремих позовних провадженнях.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року позов повернуто, у зв`язку з неусуненням недоліків (а.с. 71).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

На виконання вимог пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК позивачем у позовній заяві вказано: прізвище, ім`я та по батькові; місце проживання/перебування; РНОКПП, контактний номер телефону відповідачки.

Відтак, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в тій частині, що позовна заява не містить всіх необхідних відомостей про відповідачку.

Щодо мотивів суду першої інстанції про невизначення відповідачем актуальної ціни позову, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 176 ЦПК України визначено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Окрім цього, відповідно до частини 2 статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Суд першої інстанції, зазначивши, що позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір, не вказав в ухвалі від 25 травня 2023 року точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Щодо мотивів суду першої інстанції залишення позву без руху в частині ненадання доказів, суд апеляційної інстанції вказує про таке.

За змістом статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Окрім цього, згідно пункту 3 частини 1 статті 189 ЦПК України завданням підготовчого провадження є визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Аналіз наведеного, дозволяє зробити висновок, що позивач вправі подати докази до закінчення підготовчого судового засідання у справі.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя лише перевіряє, чи має заявник, відповідно до статті 4 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.

Відтак наявність чи відсутність доказів на підтвердження тієї чи іншої позовної вимоги не може бути підставою для повернення позовної заяви, проте може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті під час його розгляду.

Щодо висновків суду першої інстанції в частині того, що вимога про звільнення від сплати заборгованості по аліментам не є однорідними позовними вимогами, мають відмінні предмети та підстави позову, а вимога про поділ майна не є малозначною, а тому ці вимоги слід розглядати в окремих позовних провадженнях, суд апеляційної інстанції вказує про таке.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до частини 6 вищевказаної статті суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Вказане також кореспондується з пунктом 4 частини 2 статті 197 ЦПК України, відповідно до якого у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше

Відтак, установивши, що позивачем заявлено позовні вимоги, що мають відмінні предмети та підстави позову, суд наділений правом самостійно роз`єднати позовні вимоги в самостійне провадження.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова