провадження №2/279/416/23
Справа № 286/2563/19
У Х В А Л А

26 травня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Волкової Н.Я., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Facebook Inc. ( ОСОБА_3 ), третя особа Овруцька міська рада Житомирської області про захист честі, гідності, ділової репутації посадової особи,

В С Т А Н О В И В :

В провадження суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Facebook Inc. ( ОСОБА_3 ), третя особа Овруцька міська рада Житомирської області про захист честі, гідності, ділової репутації посадової особи.

За клопотанням позивача ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.10.2021 року як співвідповідача було залучено власника сайту "Facebook" (facebook.com), яким є Facebook Inc. (Фейсбук Інкорпорейтед) резидент Сполучених Штатів Америки, адреса: Willow Rd, Menlo Park, CA, 94025, US.

Отже, стороною в даній справі є юридична особа, яка знаходиться в іншій державі, а саме в Сполучених Штатах Америки.

Здійснення провадження за участю іноземних осіб врегульовано положеннями розділу 11 ЦПК України.

Відповідно до статті 496 ЦПК України, іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів; іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 498 ЦПК України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Вказаною нормою встановлено право суду, а не обов`язок у разі необхідності, з урахуванням обставин конкретної справи та вимог закону, звертатись до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави з судовим дорученням.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією, до якої Україна приєдналася 19.10.2000 відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000.

Відповідно до частини першої статті 1 Конвенції, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Згідно з частиною першою статті 2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3- 6.

Відповідно до статті 3 Конвенції, орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Згідно зі статтею 5 Конвенції Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави.

З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.

Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Водночас статтею 10 Конвенції передбачено, що якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном, b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Відповідно до статті 15 Конвенції якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесене, поки не буде встановлено, що: a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

У випадку, передбаченому частиною другою статті 15 Конвенції, суд може прийняти рішення, якщо з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

Разом з тим відповідно до положень статті 15 Конвенції вбачається, що ця норма застосовується за умов необхідності повідомлення юридичної особи-нерезидента, який є відповідачем у справі (а не позивачем чи третьою особою), про наявність справи, яка розглядається судом, для надання відповідачу можливості вжиття заходів захисту.

Тобто положення Конвенції не допускають винесення судом рішення у справі до виконання певних умов у разі неявки саме відповідача, а не будь-якого іншого учасника провадження.

У разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, згідно з частиною першою статті 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Обсяг правової допомоги, порядок зносин, вимоги щодо форми і змісту доручення, а також особливості виконання доручення, згідно з пунктом 1.4 розділу І Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень (далі - Інструкція), яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 р. за № 573/15264, визначаються положеннями міжнародного договору України, який діє у відносинах між Україною та відповідною іноземною державою.

У разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до частини першої статті 5 Конвенції, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави (пункт 6.6 розділу VI Інструкції).

Відповідно до статті 12 Конвенції, вручення судових документів, отриманих від Договірної Держави, не потребує оплати або відшкодування зборів або витрат в зв`язку з врученням, здійсненим запитуваною Державою. Але, передбачено, що запитуючий орган сплачує або відшкодовує витрати, що виникли в зв`язку з: а) виконанням роботи судовим працівником або особою, компетентною відповідно до закону запитуваної Держави, б) використанням особливого способу вручення.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 04.10.2004 року № 25а-84-04 згідно з вимогами статті 21 Конвенції Центральним органом, який має право отримувати прохання про вручення на території США судових та позасудових документів - є Департамент юстиції США. Однак, згідно з повідомленням від 1 жовтня 2002, розміщеним на офіційному сайті Гаазької конференції (www.hcch.net), Департамент юстиції США вирішив передати виконання своїх повноважень відповідно до статті 2 Конвенції.

У повідомленні від 15.04.2003 року Департамент юстиції США проінформував Постійне Бюро Гаазької конференції про закінчення процедури передачі вказаних повноважень і укладення договору з компанією Міжнародне вручення процесуальних документів, який набув чинності з 01.06.2003 року строком на 5 років. Відповідно до положень цього договору запитуваний орган за вручення документів має сплатити 95 доларів США.

Згідно з повідомленням, яке міститься на офіційному сайті Гаазької конференції з січня 2009 року Центральним органом США підписано новий контракт з компанією Міжнародне вручення процесуальних документів строком дії на 6 років, до 29.01.2015 - року (на тих же умовах, що і попередній), з 15.01.2020 до 31.01.2021. Тобто плата за здійснення вручення па новий строк також складає 95 доларів США. З 2003 року Департамент юстиції доручив компанії ABC Legal Servises вручення та передачу документів у відповідь на прохання про вручення, надіслані відповідно до Гаазької Конвенції 1965 року, а також судових доручено у цивільних та комерційних справах, направлених дипломатичними каналами. Прохання про вручення приватним особам, які надсилаються відповідно до Конвенції, повинні включавсти плату в розмірі 95 долдарів США.

У разі якщо запитувана держава за вручення документів вимагає оплату, до пакета документів додається копія платіжного доручення. Інформація про розмір оплати та реквізити для перерахування коштів розміщені на офіційному веб-сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права: www.hcch.net (абзац третій пункту 6.7 розділу VI Інструкції).

Отже, враховуючи, що стороною даного провадження є іноземна юридична особа, яка не має на території України офіційного представництва, філії, тощо, то така особа має бути належним чином поінформована про даний судовий розгляд, а як сторона, яка має статус відповідача, отримати копію позовної заяви та всі додатки до неї, які мають бути викладені офіційною мовою держави, резидентом якої є така сторона.

Суд не зобов`язаний переймати на себе обов`язки учасника справи, пов`язані з забезпеченням права іншої сторони на отримання копій документів, які має надати одна сторона для вручення іншій.

Заявивши клопотання про залучення до участі в справі іноземної особи, позивач не виконав свій обов`язок щодо подання копії позовної заяви з усіма додатками, якими на даний час обгрунтовуються його вимоги, в перекладі на офіційну мову держави залученого відповідача , що пощбавляє суд можливості виконати свій обов`язок щодо належного повідомлення такого учасника про судовий розгляд.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху та позивачеві надається час на усунення її недоліків тривалістю 3 місяці з дня отримання копії ухвали.

Суд вважатиме вимоги ухвали виконаними у разі, якщо позивачем буде здійснено переклад позовної заяви та всіх доказів, якими обгрунтовуються її вимоги, та гарантовано оплату витрат, пов`язаних з їх врученням відповідачеві.

У разі неусунення у вказаний судом строк недоліків, позовна заява буде залишена без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175-177, 257 ЦПК України ,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Facebook Inc. ( ОСОБА_3 ), третя особа Овруцька міська рада Житомирської області про захист честі, гідності, ділової репутації посадової особи залишити без руху.

Надати позивачу строк для виконання вимог ухвали тривалістю 3 (три) місяці з дня отримання копії ухвали.

В разі неусунення до встановленого терміну недоліків, зазначених в ухвалі, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Волкова Н.Я.