Провадження № 4-с/761/121/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

за участю секретаря: Ілюхіної О.М.,

від скаржника: ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,

від заінтересованої особи: Риков В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , на дії державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Рабоволюк Василь Вікторович, Таврійський національний університет ім. В.І. Вернадського.

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Саадулаєва А.І.

Відповідно до вимог скарги, скаржник просить суд:

1. Визнати неправомірними дії державного виконавця Рабоволюка Василя Вікторовича Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), які полягають у винесенні постанови від 06.04.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №69307739 від 29.06.2022 та у неналежному повідомленні боржника ОСОБА_1 про винесення процесуальних документів по виконавчому провадженню ВП №69307739.

2. Скасувати постанову від 06.04.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №69307739 від 29.06.2022 державного виконавця Рабоволюка Василя Вікторовича Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

3. Зобов`язати державного виконавця Рабоволюка Василя Вікторовича Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розпочати знову виконавче провадження ВП №69307739 від 29.06.2022 згідно Виконавчого листа у справі №761/19326/20 на примусове негайне виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2021, в частині: «Поновити ОСОБА_1 , на роботі на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського з 15 березня 2019 року.», та направити на адресу скаржника копію даної постанови.

4. Зобов`язати державного виконавця Рабоволюка Василя Вікторовича Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Київ) направляти скаржнику на адресу: 03150. м.Київ. вул. Ділова, 22, к. 11, копії документів про вчинення виконавчих дій.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.05.2023 року призначено судове засідання за скаргою ОСОБА_1 , на дії державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Рабоволюк Василь Вікторович, Таврійський національний університет ім. В.І. Вернадського.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що на виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), перебувало ВП №69307739, з виконання виконавчою листа № 761/19326/20 від 21.06.2022 року, виданого Шевченківським районним судом міста Києва про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського з 15 березня 2019 року. 29.06.2022 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття ВП № 69307739. Але, фактично, поновлення стягувача на посаді не відбулося, так як посаду проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків у боржника скорочено з 14.03.2019 р. Вказану постанову боржником так і не було виконано, а державний виконавець не вживав жодних передбачених законом адміністративних дій.

Враховуючи, що більше жодних постанов про вчинення виконавчих дій чи інших документів виконавчого провадження на адресу стягувача не надходило, ОСОБА_1 подав скаргу на дії державного виконавця начальнику Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). 24.04.2023 року ОСОБА_1 було отримано лист-відповідь №18015/2710-23 від 12.04.2023, з якого він дізнався, що державним виконавцем Рабоволюком В.В. 06.04.2023 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що: "04.04.2023 на адресу відділу надійшла заява Боржника про закінчення виконавчого провадження та копія наказу №109-к від 12.07.2021 року, яким ОСОБА_1 поновлено на роботі, на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та інноваційного розвитку Таврійського національного університету їм. В.І. Вернадського з 15.03.2019.".

Стягувачем, особисто, подавалися державному виконавцю Рабоволюку В.В. копії листів Боржника, за підписом третьої особи - ректора ОСОБА_4 : №09/06-170 від 23.03.2023, №09/06-31 від 27.01.2023, та апеляційну скаргу №09/06-132 від 16.03.2023 у іншій судовій справі, в яких, зокрема, вказано: «З 08.07.2021 року Ваше перебування на роботі на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків з 15 березня 2019 року не знайшло свого підтвердження. Крім того, з 14.03.2019 року посаду проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського скорочено. ... Щодо Ваших заяв про поновлення на роботі на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського варто зазначити про той факт, що вказана посада у штатному розпису Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського відсутня....". Незважаючи на отриману від стягувача інформацію та підтверджуючі документи, особисті пояснення, державний виконавець Рабоволюк В.В. проігнорував докази стягувача та виніс незаконну постанову від 06.04.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №69307739, обґрунтовуючи своє рішення сфальсифікованим неправдивим наказом Боржника №109-к від 12.07.2021 щодо, нібито, поновленням стягувача на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків з 15.03.2019 р.. Чого в дійсності, фактично, - не відбулось.

Від представника заінтересованої особи-2 до суду надійшли письмові пояснення в яких просив відмовити в задоволенні вимог скарги посилаючись на те, що за даними штатного розпису Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського посада проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків станом на час розгляду скарги відсутня. Посаду проректора з науково-педагогічної діяльності та інноваційного розвитку не є вільною, її обіймає інша особа.

Заінтересована особа-1 пояснень до суду не надала, направила на адресу суду матеріали виконавчого провадження.

В судовому засіданні, яке відбулось 13.07.2023 року, скаржник та його представник скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити з підстав викладених у скарзі.

В судовому засіданні, яке відбулось 13.07.2023 року, представник заінтересованої особи-2 заперечив проти задоволення скарги в повному обсязі посилаючись на обставини викладені у письмових поясненнях.

В судове засідання, яке відбулось 13.07.2023 року, заінтересована особа-1 не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.07.2021 року Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі №761/19326/20 за позовом ОСОБА_1 до Таврійського національного університету ім.В.І. Вернадського, третя особа: в.о. ректора Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського ОСОБА_5 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту звільнення (з 15.03.2019 року) по час поновлення на роботі (суддя Фролова І.В.). В якому суд постановив: "Позовну заяву ОСОБА_1 до Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського, третя особа - ОСОБА_5 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту звільнення - задовольнити у повному обсязі. Визнати протиправним та скасувати наказ №82-к від 04.06.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 », виданий Таврійським національним університетом ім. В.І. Вернадського. Поновити ОСОБА_1 , на роботі на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського з 15 березня 2019 року.

Стягнути з Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 15.03.2019 року по 08.07.2021 року у розмірі 411 326,76 грн. (чотириста одинадцять тисяч триста двадцять шість гривень 76 коп.)....

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.".

19.01.2022 року Київський апеляційний суд прийняв постанову у справі №761/19326/20, якою відмовив у задоволені апеляційної скарги Боржника та залишив без зміни рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року за позовом до Боржника, третя особа: в.о. ректора Боржника ОСОБА_5 , про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту звільнення (з 15.03.2019 р.) по час поновлення на роботі. Дане рішення суду вступило в законну силу, на виконання якого Шевченківський районний суд м.Києва видав виконавчий лист №7761/19326/20 від 21.06.2022.

29.06.2026 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття ВП № 69307739.

24.03.2023 року державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) Рабоволюк Василь Вікторович, разом зі стягувачем, прибув до Боржника та вручив (з реєстрацією в канцелярії) постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69307739 від 29.06.2022, на виконання виконавчого листа №761/19326/20 виданого 21.06.2022 Шевченківським районним судом м.Києва (вхідн. №105 від (24.03.2023).

24.04.2023 року ОСОБА_1 було отримано лист-відповідь №18015/2710-23 від 12.04.2023, за підписом начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Дмитра Нідченко, з якого вбачається, що державним виконавцем Рабоволюком В.В. 06.04.2023 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що: "04.04.2023 на адресу відділу надійшла заява Боржника про закінчення виконавчого провадження та копія наказу №109-к від 12.07.2021 року, яким ОСОБА_1 поновлено на роботі, на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та інноваційного розвитку Таврійського національного університету їм. В.І. Вернадського з 15.03.2019.".

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII, ст. 448 ЦПК України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Принцип обов`язковості судового рішення, закріплений на конституційному рівні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України), набуває свого втілення у судоустрійному і процесуальному законодавстві. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судове рішення, яким закінчується розгляд справи, є найважливішим актом судової влади. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення» воно покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Судове рішення ухвалюється іменем України незалежно від того, до якого рівня судової системи або юрисдикції належить суд і в якому складі суддів (одноособово чи колегіально) розглянуто справу; саме в ньому підбивається підсумок судового розгляду.

Принцип обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені. Тому, вони є обов`язковими для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються. Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади, і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону «Про виконавче провадження» та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (надалі Інструкція), під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Крім того, згідно п. 6 статті 40 Кодексу Законів про працю України, при поновленні на роботі незаконно звільненого працівника, працівника, який виконував його обов`язки, може бути переведено за його згодою на іншу роботу або, в разі неможливості такого переведення, звільнено.

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18, суд дійшов висновку, що виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17, суд дійшов висновку, що виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Виконання рішення вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акту органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із постанови Івано-Франківського апеляційного суд від 14.06.2023 року у справі №345/3136/22, в період 2020 та 2021 роки не було внесено у штатний розпис університету посаду проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків, на якій згідно рішення суду скаржника було поновленою. Дані обставини також були встановлені і під час розгляду справи.

Враховуючи те, що у штатному розписі в період 2020 та 2021 роки не існувало посади проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків, не можна вважати, що скаржник приступив до виконання попередніх обов`язків.

Отже, на період поновлення, в університеті не існувало посади з якої було звільнено скаржника. Крім того, у судовому засіданні було з`ясовано, що скаржника не допускали до засідань вченої ради, хоча на посаді він мав право приймати участь у засіданнях вченої ради.

Враховуючи викладене, на думку суду державним виконавцем передчасно прийнято постанову від 06.04.2023 року про закриття виконавчого провадження №69307739. Отже, державний виконавець належним чином не перевірив чи було фактично забезпечено доступ до роботи і можливість виконання своїх посадових обов`язків скаржником.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги та визнає оскаржувані дії приватного виконавця неправомірними, проте суд позбавлений можливості скасувати постанову приватного виконавця про закриття провадження.

Крім того, вимоги про зобов`язання державного виконавця Рабоволюка Василя Вікторовича Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Київ) направляти скаржнику на адресу: 03150. м. Київ. вул. Ділова, 22, к. 11, копії документів про вчинення виконавчих дій, то суд вважає за необхідне зазначити про те, що скаржником не доведено, а судом не встановлено порушень з боку державного виконавця, а тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Рабоволюк Василь Вікторович, Таврійський національний університет ім. В.І. Вернадського, слід задовольнити частково, а саме: визнати неправомірними дії державного виконавця Рабоволюка Василя Вікторовича Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), які полягають у винесенні постанови від 06.04.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №69307739 від 29.06.2022; зобов`язати державного виконавця Рабоволюка Василя Вікторовича Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову від 06.04.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №69307739 від 29.06.2022 та зобов`язати відновити виконавче провадження ВП №69307739 від 29.06.2022 згідно виконавчого листа у справі №761/19326/20 на примусове негайне виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 08.07.2021, в частині поновлення ОСОБА_1 , на роботі на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського з 15 березня 2019 року.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447 - 453 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Рабоволюка Василя Вікторовича Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), які полягають у винесенні постанови від 06.04.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №69307739 від 29.06.2022.

Зобов`язати державного виконавця Рабоволюка Василя Вікторовича Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову від 06.04.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №69307739 від 29.06.2022 та зобов`язати відновити виконавче провадження ВП №69307739 від 29.06.2022 згідно виконавчого листа у справі №761/19326/20 на примусове негайне виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 08.07.2021, в частині поновлення ОСОБА_1 , на роботі на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського з 15 березня 2019 року.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: