Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9940/20 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 11 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу №295/9940/20 за заявою представника ОСОБА_1 - адвокатського бюро "Могильницький та Партнери" в особі адвоката Могильницького Віктора Юрійовича про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №295/9940/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності і за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, а також за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Богунського відділу Державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс», про визнання недійсними електронних торгів з продажу нерухомого майна, протоколу проведення електронних торгів, акта про проведення електронних торгів, свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Зарицького Максима Аркадійовича на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 09 травня 2023 року, постановлену під головуванням судді Перекупки І.Г. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

04 травня 2023 року представникОСОБА_1 - адвокатське бюро "Могильницький та Партнери" в особі адвоката Могильницького В.Ю. звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.08.2020 з тих підстав, що постановою Житомирського апеляційного суду від 11.04.2023 у даній справі у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством «Сетам» 20 серпня 2018 року щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 ; протоколу проведення електронних торгів №35335 від 20 серпня 2018 року; акта про проведені електронні торги, складеного головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 5 вересня 2018 року; свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. 2 жовтня 2018 року на ім`я ОСОБА_1 , а також скасування реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 та витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовлено. Однак, судом не було вирішено питання щодо скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09 травня 2023 року заяву задоволено та скасовано арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,4 кв. м. загальною площею 52,69 кв. м., яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомир 20 серпня 2020 року.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Зарицький М.А. просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що скасовуючи вжиті заходи забезпечення позову, районний суд виходив з того, що судами першої та апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , забезпеченого накладенням арешту на спірну квартиру.

Однак, суд не врахував, що однією із засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення. Наведений принцип є конституційною гарантією права на судовий захист.

У своїй заяві від 09.05.2023 він повідомляв районний суд про реалізацію свого права на касаційне оскарження. На даний час касаційна скарга на судові рішення по суті спору зареєстрована у Касаційному цивільному суді Верховного Суду.

За таких обставин не можна стверджувати про закінчення судового розгляду, предметом якого є спірна квартира та припинення існування усіх ризиків, пов`язаних із реальним та ефективним виконанням судового рішення, яке може бути прийняте судом касаційної інстанції за результатами розгляду справи. Відтак, ухвала суду про скасування забезпечення позову є передчасною та не відповідає завданню цивільного судочинства - справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенні цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав фізичних осіб.

Скасування арешту на спірну квартиру може призвести до її відчуження відповідачем, який заволодів нею незаконно, а також значно ускладнить виконання судового рішення про її витребування, яке ОСОБА_2 просить ухвалити суд касаційної інстанції.

Крім того, районним судом неправильно визначено строк і порядок набрання ухвалою, що оскаржується, законної сили. Зокрема, ухвала про скасування заходу забезпечення позову, на відміну від ухвали про забезпечення позову, не набирає законної сили негайно при проголошенні, не підлягає негайному виконанню, і у разі її апеляційного оскарження виконання такої ухвали зупиняється, таким чином вживається загальне правило щодо набрання законної сили судовим рішенням, пов`язане з його апеляційним оскарженням.

У поданому відзиві представник відповідача, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу місцевого суду без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Могильницький В.Ю. апеляційну скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні як необґрунтована заявленій.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи 19.08.2020 представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння (т.1 а.с.2-4). Одночасно нею було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.40), яку ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 20.08.2020 задоволено (т.1 а.с.44-45).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.11.2022 у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним електронних торгів з продажу нерухомого майна, протоколу проведення електронних торгів, акту про проведення електронних торгів, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, витребування з незаконного володіння нерухомого майна, відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, задоволено та ухвалено виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 (т.4 а.с.183-205).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 11.04.2023 апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Зарицької Г.В. задоволено частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2022 року, ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 30 листопада 2022 року та додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 5 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством «Сетам» 20 серпня 2018 року щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 ; протоколу проведення електронних торгів №35335 від 20 серпня 2018 року; акта про проведені електронні торги, складеного головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 5 вересня 2018 року; свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. 2 жовтня 2018 року на ім`я ОСОБА_1 , а також скасування реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 та витребування майна з чужого незаконного володіння. Також відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення (т.5 а.с.119-124).

04.05.2023 до Богунського районного суду м.Житомира представником ОСОБА_1 - адвокатським бюро "Могильницький та Партнери" в особі адвоката Могильницького В.Ю. подано заяву про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 20.08.2020 року із посиланням на те, що у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі, проте судом не вирішено питання щодо скасування заходів забезпечення позову в межах даної справи (т.5 а.с.141).

Задовольняючи дану заяву, суд першої інстанції із посиланням на норми ст.158 ЦПК України виходив з того, що за наслідками розгляду справи по суті наявні правові підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується із такими висновками місцевого суду, мотивуючи наступним.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ч.1 ст.18 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, рішення ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

З огляду на наведене, а також враховуючи, що розгляд даної справи закінчений, судове рішення по суті ухвалено, відтак і потреба у забезпеченні позову відпала, тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, за своїм змістом є довільним тлумаченням скаржника норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду постановлена із дотриманням вимог процесуального закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 08.06.2023 було зупинено дію ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 09 травня 2023 року до закінчення апеляційного провадження.

Оскільки, апеляційне провадження закінчено, відповідно і підлягає відновленню дія ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 09 травня 2023 року.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина перша та друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Встановлено, що представник ОСОБА_1 адвокат Могильницький В.Ю. надавав позивачу консультацію правничої допомоги, підготував відзив на апеляційну скаргу та приймав участь при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Колегією суддів апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Зарицького М.А. залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції від 09.05.2023 без змін.

З урахуванням викладеного, враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, час витрачений на їх виконання, участь в одному судовому засіданні апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку, що наявні підстави для стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000 грн судових витрат, понесених останнім на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Зарицького Максима Аркадійовича залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 09 травня 2023 року без змін.

Відновити дію ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 09 травня 2023 року.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000 грн витрат на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 19 липня 2023 року.