КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3844/23
Провадження № 2/552/4378/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023 року суддя Київського районного суду м. Полтави Турченко Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

07.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності. В даній позовній заяві ОСОБА_1 просить суд визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на майнові права на об`єкт нерухомого майна , яке буде створене у майбутньому відповідно, а саме квартиру (кількість кімнат 2) площею 56,77, під`їзд 04, поверх: 03, номер:131, розміщену АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного мана подружжя визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0332, площею 0,0990 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а також просив визнати за ним право власності на об`єкт незавершеного будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером :09:001:0332.

При вирішенні питання про відкриття провадження встановлено, що зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Київським районним судом міста Полтави та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Так, за загальним правилом ст.27 ЦПК України підсудність справ за позовами до фізичних осіб визначається за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі № 460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.04.2019 року (справа № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18), правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Так, позивачем заявлені вимоги про поділ спільного майна подружжя, а саме квартири (кількість кімнат 2) площею 56,77, під`їзд 04, поверх: 03, номер:131, розміщеної АДРЕСА_1 . Земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0332, площею 0,0990 га, що розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а також права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером :09:001:0332.

Виходячи з предмету позову вбачається, що майно розташоване як в м.Полтаві, що за підсудністю відноситься до Київського районного суду м.Полтави, так і в м.Івано-Франківську, яке в свою чергу відноситься до підсудності Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви вартість квартири (кількість кімнат 2) площею 56,77, під`їзд 04, поверх: 03, номер:131, розміщеної АДРЕСА_1 становить 681 240,00 грн., ціна земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0332, площею 0,0990 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 становить 38 222,00 грн., а вартість об`єкту незавершеного будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером :09:001:0332 становить 453 571,19 коп.

Відтак, виходячи з того, що спір виник з приводу нерухомого майна, для якого цивільним процесуальним законом встановлено виключну підсудність, а також те, що вартість нерухомого майна, а саме: квартири (кількість кімнат 2) площею 56,77, під`їзд 04, поверх: 03, номер:131, розміщеної АДРЕСА_1 становить 681 240,00 грн., що є більшою, чим вартість ціна земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0332, площею 0,0990 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та незавершеного будівництва, якиа розташована за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером :09:001:0332 та становить 491 793,19 грн., то суд приходить до висновку, що справа підлягає розгляду за місцем знаходження майна, вартість якого перевищує вартість іншого майна, що підлягає поділу між подружжям.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено обставин, які б давали можливість розгляду даної справи саме Київським районним судом м. Полтави, оскільки дана справа за правилами виключної підсудності підсудна Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, з огляду на те, вважаю, що справа підлягає направленню за територіальною підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Керуючись ст. ст. 31, 32, 187, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності направити за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Т.В.Турченко