Справа № 308/9414/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2023 року вказану заяву залишено без руху, із зазначенням недоліків які слід усунути.

Так, в ухвалі про залишення заяви без руху було вказано на те, що: позивач просить позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) права користуватися житловим приміщенням, в будинку АДРЕСА_1 .

При зверненні до суду із даним позовом, на підтвердження права власності на спірний будинок позивачем додано договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.06.2019 року. При цьому слід зазначити, що позивачем не додано актульного витягу, станом на день подання позовної заяви до суду, з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Реєстр прав власності на нерухоме майно є єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва (далі - об`єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації), правовстановлювальні документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва.

В позовній заяві містяться посилання на ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Разом із тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо внесення відомостей про зареєстроване місце проживання осіб на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також оформлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, або документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус» № 1916-IX від 30.11.2021, вказана норма втратила чинність.

Крім цього, обираючи такий спосіб захисту порушеного права, позивач не звернув увагу на діючі зміни у чинному законодавстві, яке регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні. З врахуванням цих змін на момент звернення з цим позовом до суду не надав відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору у спосіб у визначений вищевказаним законом.

Так, 01 грудня 2021 року набрав чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі Закон), яким встановлено порядок зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування).

Статтею 18 Закону передбачено здійснення зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), зокрема, і за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.

Разом із заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), що подається у паперовій формі, така особа подає паспортний документ особи, а також у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України, - військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Стосовно дитини віком до 14 років подається також свідоцтво про народження.

Заява, передбачена п. 1 ч. 1 зазначеної статті, може подаватися в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. До заяви, що подається в електронній формі, документи не додаються.

Пунктом 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону визначено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом.

Втратила чинність ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де були закріплені положення, що лише рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації.

Наведене дає підстави для висновку про те, що починаючи з 01 грудня 2021 року унормований досудовий порядок врегулювання спору, за вирішенням якого позивач звертається до суду.

Наразі позивачем до поданої позовної заяви, враховуючи наведені у ній обґрунтування та обраний спосіб захисту, не надано доказів по обставинам неможливості зняття відповідачів із зареєстрованого місця проживання шляхом звернення з відповідною заявою до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, що стало можливим з 01 грудня 2021 року.

Разом з тим, відповідно до п.16 ч.1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» заборонено громадянам, які перебувають на військовому або спеціальному обліку у Міністерстві оборони України, Службі безпеки України чи службі зовнішньої розвідки України, змінювати місце проживання (місце перебування) без дозволу військового комісара або керівника відповідного органу Служби безпеки України чи Служби зовнішньої розвідки України.

Позовна заява не містить відомостей щодо того, що відповідач по справі має відповідний дозвіл. Разом із тим, рішення суду про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи із реєстрації місця проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Вказане свідчить про те, що вирішення даного спору, рішення за результатами розгляду зазначеної справи може вплинути на права або обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте позивачем до участі у справі в якості третьої особи як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не залучено вказаного територіального центру комплектування.

Позивачу у вказаній ухвалі надано строк на усунення зазначених у ній недоліків: три дні з моменту отримання її копії.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху було направлено на поштову адресу позивача, за її місцем проживання, а також на її електронну адресу.

Згідно довідки про доставку електронного листа, документ (ухвалу від 12.06.2023) доставлено до електронної скриньки 12.06.2023.

Разом із тим, станом на 14.07.2023, недоліки на які вказано в ухвалі про залишення заяви без руху заявником не усунуто, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком держави.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, вважаю за необхідне повідомити позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням,- вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош