Справа № 180/291/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем судового засідання Лебедєвою К.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Усенка А.І. звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , обґрунтовуючи позов тим, що протягом останнього часу сімейне життя між подружжям погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З квітня 2022 року сторони подружніх відносин не підтримують, не ведуть спільного господарства, разом не проживають. Подальше існування шлюбних відносин неможливе. Від шлюбу подружжя має доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, просить суд стягнути з відповідача судові витрати.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його та позивачки участі, просив шлюб розірвати.

Відповідача повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України, відзиву на позовну заяву, заяв, клопотань у встановлений судом строк не надав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 липня 2006 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 461.

Сторони мають доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка стверджує, а відповідач не заперечував щодо того факту, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинилися.

Зважаючи на небажання позивачки зберегти шлюб, враховуючи те, що сторони не мають дітей віком до одного року, суд вважає недоцільним застосовувати заходи щодо примирення подружжя й приходить до висновку, що відсутні підстави для відмови в задоволенні позову, а отже, шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відновити позивачці дошлюбне прізвище - « ОСОБА_4 ».

Щодо стягнення судових витрат з відповідача.

Частиною 3 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з частинами 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

На підтвердження витрат надано договір про надання правової допомоги від 20 лютого 2023 року та ордер про надання правничої (правової) допомоги від 24 лютого 2023 року ОСОБА_1 адвокатом Усенком А.І.; додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги № 64 від 20 лютого 2023 року та акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 24 лютого 2023 року, згідно якого вартість складання та подання позовної заяви про розірвання шлюбу вартість склала 2000 гривень.

Суд вважає доведеними витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., які, з огляду на положення ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений при поданні позову у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 461.

Відновити позивачці дошлюбне прізвище - « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1073,60 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), для виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 19 липня 2023 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна