Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Щепановій І.І.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача- ОСОБА_2 ,

представника відповідача-1 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 , позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач-1), ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 , відповідач-2) у якому просила суд:

-встановити факт, що ОСОБА_6 є двоюрідною сестрою ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7 , спадкодавець), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-усунути від спадкування ОСОБА_2 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-здійснити розподіл судових витрат.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , який є двоюрідним братом позивача та після смерті якого відкрилася спадщина.

Вказує, що позивач у встановлений законом строк звернулася до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 20.08.2021 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку із незнанням доказів, які підтверджують родинні стосунки між позивачем та спадкодавцем.

Зазначає, що мати позивача - ОСОБА_8 та мати спадкодавця ОСОБА_9 були рідними сестрами, проте документів, які можуть підтвердити нотаріусу даний факт у позивача не залишилося.

Посилається, що окрім позивача спадкоємцями, які звернулися до державного нотаріуса для прийняття спадщини є ОСОБА_2 рідна сестра спадкодавця та його племінниця- ОСОБА_5 , батько якої ОСОБА_10 був рідним братом ОСОБА_7 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стверджує, що відповідачі ніяким чином не допомагали спадкодавцю, хоча останні місяці він не міг обійтися без сторонньої допомоги, був у безпорадному стані через тяжку хворобу та помер у лікарні.

Вказує, що позивач самостійно вирішувала усі питання пов`язані з упорядкуванням та забезпеченням належного побуту спадкодавця, а також здійснювала постійний догляд за ним, а тому вважає, що відповідачі мають бути усунуті від спадкування.

З урахуванням викладеного вище, просила суд позовні вимоги задовольнити.

15.09.2021 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.09.2021 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

19.11.2021 позивачем було подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.11.2021 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження.

19.07.2022 відповідачем-1 було подано до суду відзив на позовну заяву у якому остання проти позовних вимог заперечувала.

Свої заперечення проти позову обґрунтовує тим, що позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження факту родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, а тому у задоволенні заяви в частині про встановлення факту родинних стосунків слід відмовити з цих підстав.

Вказує, що вона неодноразово відвідувала ОСОБА_7 у Київському міському клінічному шпиталі інвалідів Великої Вітчизняної війни та остання їх зустріч була 18.02.2021.

Зазначає, що протягом періоду лікування брата вона постійно телефонувала йому та цікавилася,які йому необхідні ліки, продукти харчування.

Посилається, що ОСОБА_7 був самодостатньою людиною та міг себе забезпечувати сам.

Стверджує, що позивачем не надано до суду доказів надання допомоги спадкодавцю, а також доказів ухилення відповідача-1 від допомоги спадкодавцю.

З урахуванням викладеного вище, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.11.2022 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

20.02.2023 до суду було надано належним чином завірені копії спадкової справи № 395/2021 заведеної після смерті ОСОБА_7 .

У судовому засіданні представник позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач-1 та її представник, який також є представником відповідача-2, у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у їх задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 210 т. 1).

15.03.2021 Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_7 №395/2021 (а.с. 208 т. 1).

15.03.2021 до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулася ОСОБА_4 , яка вказала, що є двоюрідною сестрою померлого (а.с. 209 т. 1).

Окрім позивача до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 222, 236 т. 1).

ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_11 , батьками якої зазначено ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , копією свідоцтва про шлюб відповідно до якого після укладення шлюбу ОСОБА_11 змінила прізвище на « ОСОБА_11 », копією свідоцтвом про розірвання шлюбу відповідно до якого після розірвання шлюбу ОСОБА_15 залишила прізвище « ОСОБА_15 », копією свідоцтва про шлюб відповідно до якого після укладення шлюбу ОСОБА_15 змінила прізвище на « ОСОБА_15 », копією свідоцтвом про розірвання шлюбу відповідно до якого після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишила прізвище ОСОБА_2

Матеріали спадкової справи №395/2021 також містять копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 , батьками якої зазначено ОСОБА_12 та ОСОБА_9 (а.с. 216 т. 1).

Таким чином встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є рідними братом і сестрою, оскільки мають спільного батька ОСОБА_12

ОСОБА_5 є племінницею ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_17 , батьками якої зазначено ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , копією свідоцтва про шлюб відповідно до якого після укладення шлюбу ОСОБА_17 змінила прізвище на « ОСОБА_17 », копією свідоцтва про шлюб відповідно до якого після укладення шлюбу ОСОБА_20 змінила прізвище на « ОСОБА_20 », витягом із Державного реєстру актів цивільного стану відповідно до якого батьками ОСОБА_10 є ОСОБА_22 та ОСОБА_23 (а.с. 241-244 т. 1).

Матеріали спадкової справи №395/2021 також містять копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 , батьками якої зазначено ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

Таким чином встановлено, що ОСОБА_7 та батько відповідача-2 - ОСОБА_10 є рідними братами, оскільки мають спільного батька ОСОБА_12 .

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Тітової О.В. від 20.08.2021 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку із відсутністю доказів родинних стосунків між матір`ю позивача та спадкодавцем, а також наявністю спадкоємців попередньої черги (а.с. 252 т. 1).

Щодо позовних вимог про встановлення факту родинних відносин.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії абоодержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Суд зауважує, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); сімейних відносин; відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини).

З`ясування судом фактичних обставин справи здійснюється із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 89 ЦПК України, щодо відсутності заздалегідь встановленої сили доказів та оцінки кожного доказу окремо та в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у постановах від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорія стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри».

Достовірність як змістова характеристика доказу свідчить про можливість на підставі такого доказу встановити дійсні обставини справи.

Допустимість доказів характеризується як дотриманням порядку збирання, подання та дослідження таких доказів, так і обов`язковістю підтвердження певних обставин справи визначеними законом засобами доказування.

Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є очевидною, сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу.

Цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки, реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які, на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування.

Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19.

Під час судового розгляду було встановлено, що батьками позивача є ОСОБА_24 та ОСОБА_8 (а.с. 215 т. 1).

При цьому, дошлюбне прізвище ОСОБА_8 було « ОСОБА_8 » (а.с. 251 т. 1).

Позивач у позові вказує, що вірним прізвищем та по батькові її матері було ОСОБА_26 , проте у правовстановлюючих документах були допущені помилки та невірно записано прізвище та по батькові її матері.

Згідно із копією архівної довідки Державного архіву Житомирської області № С-1905/02-1 від 22.04.2021 встановлено, що батьками ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_27 » (так у документі) та ОСОБА_28 » (так у документі) (а.с. 28 т. 1).

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Старосілецької сільської ради № 110 від 29.03.2021 встановлено, що згідно із записів по господарської книги № 1 за 1950-1952 роки Козіївської сільської ради ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_26 , ОСОБА_31 є дітьми ОСОБА_28 (а.с. 16 т. 1).

Батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_22 та ОСОБА_9 (а.с. 216 т. 1).

При цьому, дошлюбним прізвищем ОСОБА_9 є ОСОБА_32 (а.с. 13 т. 1).

Батьками ОСОБА_33 є ОСОБА_34 та ОСОБА_28 (а.с. 13 т. 1).

На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що матір позивача ОСОБА_8 та матір спадкодавця ОСОБА_9 були рідними сестрами, оскільки точно мали спільну матір ОСОБА_28 .

Враховуючи ту обставину, що матір позивача та матір спадкодавця є рідними сестрами, тому позивач та спадкодавець у такому випадку є двоюрідними братом та сестрою, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про усунення від права на спадкування.

Позивач просить усунути відповідачів від права на спадкування після смерті ОСОБА_7 в силу вимог ст. 1224 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Як роз`яснено в ч. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України за №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Тобто, необхідними умовами для усунення особи від права на спадкування є встановлення факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги й факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво й потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Виходячи з тлумачення вказаної вище норм закону, суд вважає, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця необхідно враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Вирішуючи спір про усунення від права на спадкування, суди мають дійти висновку, що відповідно до положень ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин, а саме:

- усунення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання,

- перебування спадкодавця в безпорадному стані,

- надання допомоги саме спадкоємцем.

Відповідно до копії медичної документації наданій із КНП «Київський міський клінічний госпіталь ветеранів війни», ОСОБА_7 проходив лікування з 28.01.2021 по 19.02.2021 (а.с. 114-132).

При цьому, даною медичною документацією не підтверджується наявність безпорадного стану ОСОБА_7

Верховний Суд неодноразово вдавався до тлумачення поняття «безпорадний стан», яке міститься у ст.1259 ЦК України, тобто такий стан особи, у якому ця особа не може самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребує стороннього догляду, допомоги, піклування.

ВС підкреслив, що у випадку існування спору за спадок, безпорадний стан спадкодавця повинен довести позивач заявляючи вимогу на спадок. При цьому лише одних пояснень позивача та показань свідків недостатньо для доведення безпорадного стану спадкодавця. Повинні бути певні медичні документи у матеріалах справа.

Допитані у судовому засіданні свідки показали, що ОСОБА_7 проживав сам та міг самостійно забезпечити свої життєві потреби.

При цьому, до ОСОБА_7 навідувалися як позивач із своєю донькою, так і відповач-1.

Свідчень про те, що відповідачі усунулися від надання спадкодавцеві допомоги матеріали справи не містять та під час судового розгляду здобуто не було.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано до суду доказів того, що спадкодавець ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані та потребував допомоги відповідачів, а також того, що останні усунулися від надання такої допомоги при можливості її надання.

Згідно з вимогами п.п.1,2,3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1-3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1-2 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1,4-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене вище та оцінюючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено зазначені у позовній заяві обставини в обґрунтування заявлених позовних вимог у цій частині та не надано на їх підтвердження належних та допустимих доказів, а тому не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у частині усунення відповідачів від права на спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 454,00 грн. з кожної

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» ст.ст. 1222-1224, 1261, 1269 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 38, 42, 44, 57, 58, 59, 64, 76-82, 109, 118, 119, 120, 133, 137 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, усунення від права на спадкування,задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_4 є двоюрідною сестрою ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 ( адреса проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (адреса проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 454,00 грн. з кожної.

В іншій частині позову, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27.12.2023.

Суддя: О.М. Букіна