Справа № 487/1925/23
Провадження № 2/487/1285/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04.07.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Сідлецькій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Універсальна товарна біржа «Недвижимость Н» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

07.04.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Універсальна товарна біржа «Недвижимость Н» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу жилого дому по АДРЕСА_1 , укладений 05 квітня 1997 року між ОСОБА_3 , що діяв за довіреністю від ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на Універсальній товарній біржі «Недвижимость Н», реєстровий № 43.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2023 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про слухання справи за її відсутності.

В судове засідання відповідач не з`явився, причину неявки суду не повідомила, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

В судове засідання третя особа не з`явилася, причину неявки суду не повідомило, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного:

Як встановлено в судом, 05 квітня 1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що проживав за адресою АДРЕСА_2 , за довіреністю від ОСОБА_2 , що проживала за адресою АДРЕСА_1 , виданою приватним нотаріусом Сиряковой Є В., реєстровий № 5525, від 02 вересня 1996 року на Універсальній товарній біржі «Недвижимость Н», було укладено договір купівлі-продажу № 43, жилого дому по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.4 договору купівлі-продажу, продавець свідчив, що на момент укладення договору зазначений жилий дім нікому іншому не проданий, не заставлений, не подарований, не зданий в оренду, в спорі і під забороною відчуження (арештом) не перебуває.

При укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна матір`ю позивачки та представником відповідача було досягнуто всіх істотних умов, необхідних при укладенні такого змісту договорів, після чого він був підписаний.

Зазначений договір купівлі-продажу було зареєстровано 05 квітня 1997 року в «Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю» Універсальній товарній біржі «Недвижимость Н», під № 43, засвідчено підписом директора Ленінської філії та скріплено печаткою.

Зазначений жилий дім належав продавцю - ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва о приватній власності, зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 28.02.1996р., за реєстровим № 11617.

Відповідно до умов договору ОСОБА_4 сплачено відповідачу 14719 (чотирнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн., які представником відповідача повністю одержані, до реєстрації договору купівлі-продажу на універсальній товарній біржі «Недвижимость Н», а представник відповідача в свою чергу передав ключі від жилого дому, розрахункові документи по сплаті комунальних платежів та виїхав з дому.

09 квітня 1997 року договір купівлі-продажу жилого дому було зареєстровано в Миколаївському міжміському БТІ на праві приватної власності за громадянкою ОСОБА_4 , реєстраційний запис № 11617.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки ОСОБА_4 - померла. Після її смерті відкрилася спадщина на жилий дім по АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Крім того, ст.2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.

Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в 1999 році, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору стаття 47 цього Кодексу.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Право позивача, на звернення до суду за захистом своїх майнових прав пов`язаних з правом володіння власністю не може бути обмежено позовною давністю.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в Миколаївському бюро технічної інвентаризації, тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на квартиру і правомірно володіє нею.

З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку.

На підставі викладеного, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, ст. 47 ч.2 ЦК України ( у редакції 1963р.), суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Універсальна товарна біржа «Недвижимость Н» про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу жилого дому по АДРЕСА_1 , укладений 05 квітня 1997 року між ОСОБА_3 , що діяв за довіреністю від ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений на Універсальна товарна біржа «Недвижимость Н» та зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 43 та зареєстрований покупцем 09.04.1997 року в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №11617 - дійсним.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354,355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Суддя Д.Г. Нікітін