Номер провадження: 22-ц/813/1778/23
Справа № 947/2058/21
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський 1», ОСОБА_2 про визнання недійсними правочинів та визнання права власності, та за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський 1» про розтлумачення персонального меморандуму, визнання пунктів персонального меморандуму недійсними, на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Куриленко О.М. 27 липня 2021 року у м. Одеса,

встановила:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати недійсним повідомлення №96 про припинення асоційованого членства в Обслуговуючому Кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1»» від 23.06.2020 року; визнати недійсним правочин від 30.11.2020 року, укладений між Обслуговуючим Кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_2 набув право власності на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення під будівельним номером АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилався на те, що він вважає неправомірними дії кооперативу щодо невизнання його майнових прав на вказані об`єкти нерухомості та припинення його членства у кооперативі, а також відчуження права власності на ці об`єкти на користь третіх осіб, внаслідок чого, з метою захисту своїх майнових прав, ОСОБА_1 змушений був звернутись до суду із даною позовною заявою.

29.03.2021 року від представника Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1» до суду надійшло клопотання, в якому відповідач просив об`єднати в одне провадження справу № 947/2058/21 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого Кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1», ОСОБА_2 про визнання недійсним правочинів та визнання права власності зі справою №947/7997/21 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого Кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» про розтлумачення персонального меморандуму, визнання недійсним персонального меморандуму, - в одне провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2021 року було об`єднано в одне провадження цивільну справу № 947/2058/21 та цивільну справу № 947/7997/21.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року у задоволенні позовів ОСОБА_1 було відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_1 набув майнові права на об`єкти нерухомості, за які сплатив пай, і саме за рахунок його грошових коштів вони були побудовані, а відтак, його неможливо позбавити їх внаслідок припинення членства у кооперативі, оскільки чинне законодавство не передбачає такої підстави, як припинення членства у кооперативі.

Сторони про розгляд справи на 11.07.2023 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Заяв, клопотань від сторін по справі на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Статуту, затвердженого рішенням загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1» від 21.09.2016 року, кооператив був утворений внаслідок добровільного об`єднання осіб на основі членства для ведення спільної некомерційної господарської діяльності на засадах самоврядування з метою задоволення економічних, соціальних, побутових та інших потреб, пов`язаних з багатофункціональним громадсько-житлово-готельним комплексом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_3 .

Кооператив здійснює виключно некомерційну господарську діяльність. Кооператив є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками (членами та асоційованими членами), а є впровадження основної діяльності, передбаченої його Статутом та законодавством України.

23.01.2018 року позивач звернувся із письмовою заявою про вступ до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1» з отриманням статусу асоційованого члена Кооперативу. Вказана заява підписана позивачем власноруч, в заяві позивач підтверджує факт ознайомлення із вимогами Статуту Кооперативу. Дана заява акцептована Головою Правління Кооперативу.

23 січня 2018 року ОСОБА_1 уклав з відповідачем Персональний меморандум Асоційованого члена Кооперативу за № М1/НОВ/ та Інструктивні декларації до нього, а саме: Інструктивну декларацію № М1/НОВ/1/А/99/1-П, Інструктивну декларацію № М1/НОВ/1/А/П1/34-Н, Інструктивну декларацію № М1/НОВ/1/А/П1/35-Н, Інструктивну декларацію № М1/НОВ/1/А/99/3-Н, Інструктивну декларацію № М1/НОВ/1/Б/003-Н, Інструктивну декларацію № М1/НОВ/1/Б/002-Н.

В зазначених Інструктивних деклараціях до Персонального меморандуму зазначалися обов`язки ОСОБА_1 по сплаті до Кооперативу відповідних частин грошового паю, їх розмір та графік платежів. Загальна сума грошових зобов`язань ОСОБА_1 за всіма Інструктивними деклараціями складала розмір грошового паю, який ОСОБА_1 зобов`язався сплатити на користь Кооперативу. Інструктивні декларації є невід`ємною частиною Персонального меморандуму.

30.03.2018 року Загальними зборами Членів Кооперативу, відповідно до Статуту Кооперативу, у зв`язку із виконанням ОСОБА_1 обов`язку щодо сплати вступного внеску та першої частини паю, було прийняте рішення про затвердження рішення Голови Правління Кооперативу про прийом ОСОБА_1 до Кооперативу із наданням йому статусу асоційованого члена, про що ОСОБА_1 було видане відповідне посвідчення. Цим же рішенням були затверджені тексти зазначених вище ОСОБА_3 та Інструктивних декларацій.

Розділом 5 оспорюваного ОСОБА_3 визначені умови сплати паю, відступлення (відчуження) паю, повернення паю в грошовій формі, зміни розміру паю, тощо.

При цьому, п. 5.3 ОСОБА_3 встановлено, що несвоєчасна та/або неповна сплата Першої частини Паю автоматично припиняє рішення Голови Правління Кооперативу про прийом Асоційованого члена до кооперативу, дію цього персонального меморандуму та ОСОБА_4 (их) декларації(ій) до нього. Припинення відбувається в перший день прострочення платежу. Пеня за прострочення сплати Першої частини Паю не нараховується та не сплачується.

Пункт 5.5 Персонального меморандуму визначає, що у випадку, якщо порушення терміну сплати Паю (крім Першої частини Паю) перевищує 30 днів, Загальні збори Членів за ініціативою Голови Правління Кооперативу можуть розглянути питання про виключення цієї особи з Кооперативу із застосуванням наслідків щодо строків повернення фактично сплаченої частини Паю, передбачених Статутом та цим Персональним меморандумом.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання Персонального меморандуму Асоційованого члена Кооперативу ОСОБА_1 сплатив частину грошового паю за двома Інструктивними деклараціями до ОСОБА_3 , а саме: - за Інструктивною декларацією №М1/НОВ/1/А/99/1-П, в якій визначений об`єкт нерухомості - квартира, будівельний номер 99/1, розрахунковою площею 121,90 кв.м., розташована в будинку АДРЕСА_4 , секції А на 21 поверсі в Об`єкті будівництва (в термінах ПМ), - за Інструктивною декларацією №М1/НОВ/1/Б/002-Н, в якій визначений об`єкт нерухомості - нежитлове приміщення, будівельний номер 2, розрахунковою площею 210,00 кв.м., розташоване в будинку АДРЕСА_4 , секції Б на 1 поверсі в Об`єкті будівництва (в термінах ПМ).

Однак, доведеним є також той факт, який визнається позивачем, що останній прострочив майже на півтора року виконання своїх грошових зобов`язань по сплаті інших частин грошового паю за 4-ма іншими Інструктивними деклараціями до ОСОБА_3 , а саме, за Інструктивними деклараціями: № М1/НОВ/1/А/П1/34-Н, № М1/НОВ/1/А/П1/35-Н, № М1/НОВ/1/А/99/3-Н, № М1/НОВ/1/Б/003-Н.

Згідно пункту 1.6. Персональний меморандум, Пай - обов`язковий поворотний внесок Асоційованого члена до Кооперативу, який здійснюється у грошовій Формі (грошовий Пай) одним платежем або частинами в залежності від умов відповідної Інструктивної декларації. Загальний розмір грошового Паю дорівнює сумі всіх грошових зобов`язань Асоційованого члена по сплаті Паю (частин Паю) за всіма Інструктивними деклараціями.

Після прийняття в експлуатацію відповідних складових частин Об`єкту будівництва, в яких розташовані Об`єкти нерухомості, повної виплати грошового Паю відповідно до всіх інструктивних декларацій до нього, ОСОБА_5 у майновому вигляді передається (повертається) Асоційованому члену, як право на всі Об`єкти нерухомості, що входять до складу Пайового пулу в порядку, передбаченому Персональному меморандуму.

Розмір Паю Асоційованого члену залежить від фактичного розміру сплаченого (внесеного) Паю. Право власності Асоційованого члена на внесений ним Пай або його частки є відповідними його корпоративними правами, тобто правом Асоційованого члену, частка якого визначається у майні Кооперативу, що включає, в тому числі, правомочності з реалізації його корпоративних прав як задоволення його економічних, соціальних, побутових та інших потреб в поліпшенні його економічного та соціального стану, підвищенні життєвого рівня шляхом отримання у власність прав на всі Об`єкти нерухомості, що входять до складу Пайового пулу (які після прийняття в експлуатацію всіх складових частин Об`єкту будівництва, в яких розташовані ці Об`єкти нерухомості, набувають статусу об`єкту нерухомого майна), як повернення внесеного Асоційованим членом Паю відповідно до цього ПМ та всіма діючими ІД до нього. Кооператив не є власником корпоративних прав Асоційованого члена.

Згідно пунктів 7.3.11, 7.3.11.2, 7.3.11.7 Статуту Кооперативу, Асоційоване членство у Кооперативі припиняється у разі:

- несплати внесків та інших платежів у порядку, визначеному Статутом Кооперативу та Персональними меморандумами (якщо такі були складені) (п. 7.3.11.2 Статуту);

- невиконання або виконання неналежним чином зобов`язань, прийнятих на себе згідно цього Статуту або Персонального меморандуму (якщо такий був складений) (7.3.11.7 Статуту).

Згідно п. 7.3.14 Статут Кооперативу, Асоційований член Кооперативу, який не виконує або виконує неналежним чином зобов`язання, прийнятна себе згідно цього Статуту, або будь- яким чином перешкоджає досягненню мети Кооперативу, може бути виключений з Кооперативу на підставі рішення Загальних зборів Членів Кооперативу.

Відповідно до пункту 3.3. Персонального меморандуму, Асоційоване членство у Кооперативі припиняється в порядку, передбаченому Статутом Кооперативу, цим Персональним меморандумом та діючим законодавством України, в тому числі у випадку добровільного виходу з Кооперативу, виключення із Кооперативу за рішенням Загальних зборів Членів Кооперативу, припинення права власності на Пай в повному обсязі, смерті Асоційованого члена (фізичної особи), ліквідації Асоційованого члена (юридичної особи), припинення діяльності Кооперативу.

Згідно пункту 3.5. Персонального меморандуму, в загальному випадку перешкоджання Асоційованим членом діяльності Кооперативу, досягненню цілей Кооперативу, невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань, відповідно до Статуту Кооперативу або цього Персонального меморандуму, в тому числі Інструктивних декларацій до нього, є підставою для прийняття рішення Загальними зборами Членів Кооперативу про виключення Асоційованого члена із Кооперативу.

Відповідно до пункту 5.5. Персонального меморандуму у випадку, якщо порушення терміну сплати частин Паю (крім Першої частини Паю) перевищує 30 (тридцять) днів Загальні збори Членів Кооперативу за ініціативою Голови Правління Кооперативу можуть розглянути питання про виключення цієї особи з Кооперативу із застосуванням наслідків щодо строків та порядку повернення Фактично сплаченої частини Паю передбачених Статутом та цим Персональним меморандумом.

Таким чином, у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань асоційованого члена Кооперативу, Загальними зборами Членів Кооперативу 23.06.2020 року, у межах своїх повноважень, було прийнято рішення про виключення (припинення) асоційованого членства ОСОБА_1 в Кооперативі та повернення йому фактично сплаченої ним суми паю у розмірі 1 705 480,00 грн. протягом 1 (одного) місяця з моменту надання Кооперативу банківських реквізитів, про що ОСОБА_1 було направлено повідомлення про припинення асоційованого членства в Кооперативі вих. №96 від 23.06.2020 року.

Згідно підпункту 11.6.3 пункту 11.6. Персонального меморандуму, Персональний меморандум втрачає чинність в дату припинення асоційованого членства у Кооперативі незалежно від причин. Таким чином, на день звернення ОСОБА_1 із даним позовом до суду, ПМ разом із всіма додатками до нього (в т.ч. всіма Інструктивними деклараціями), втратив чинність.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не є асоційованим членом Кооперативу, а має лише майнові права у вигляді права вимагати від Кооперативу повернення йому протягом 1 (одного) місяця з моменту надання Кооперативу банківських реквізитів, грошових коштів в розмірі 1 705 480,00 грн., що дорівнює сумі фактично сплаченого ним грошового паю. При цьому, Кооператив не заперечує та не оспорює майнове право позивача (право вимоги) на гроші в розмірі 1 705 480,00 грн. і готовий повернути йому ці гроші у вказаний строк.

ОСОБА_1 у позові зазначає, що між ним та Кооперативом був укладений «змішаний за своєю правовою природою договір з елементами договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкти нерухомості».

Пунктом 1.16 Статуту Кооперативу та п. 1.6 Персонального меморандуму визначено, що право власності Членів Кооперативу і Асоційованих членів Кооперативу на внесений ними пай (додатковий пай) або його частки є відповідними їх корпоративними правами.

Особи, які вступають до Кооперативу в якості асоційованих членів Кооперативу та вносять внески (вступні, пайові), отримують корпоративні права відповідно до Статуту Кооперативу. При цьому, відносини що виникають між Кооперативом та його асоційованим членом носять корпоративний характер.

У Постанові Верховного Суду від 05.11.2019 року по справі № 922/80/18 зазначено, що обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом норми ст. 12 Закону України «Про кооперацію», корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Таким чином суд дійшов вірного висновку, що будь-які майнові права щодо Об`єктів нерухомості, визначених в Інструктивних деклараціях до Персонального меморандуму, можуть виникнути виключно у члена чи асоційованого члена Кооперативу та після прийняття в експлуатацію відповідних складових частин Об`єкту будівництва, в яких розташовані Об`єкти нерухомості, та при повній оплаті всіх грошових зобов`язань Асоційованого члена по сплаті Паю (частин Паю) за всіма Інструктивними деклараціями, в тому числі тими, які передбачені після прийняття в експлуатацію відповідних складових частин Об`єкту будівництва.

Виходячи з вимог пункту 80 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу подаються, зокрема: довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Таким чином, як вірно зазначено в оскаржуваному судовому рішенні - особа, яка не є членом Кооперативу та/або не сплатила пай в повному обсязі, не зможе зареєструвати право власності на будь-який об`єкт нерухомості, створений в наслідок діяльності Кооперативу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що предмет спору у даній справі відсутній за таких обставин:

1.Майнові права на об`єкти нерухомості, що розташовані в Об`єкті будівництва, можуть виникнути виключно у члена або асоційованого члена Кооперативу, ОСОБА_1 не є членом Кооперативу, а тому не може бути суб`єктом таких прав.

2.У ОСОБА_1 існує майнове право (право вимоги від Кооперативу при настанні певних обставин та умов) на грошові кошти в розмірі 1 705 480,00 грн.

3. На момент звернення ОСОБА_1 до суду у нього відсутні будь-які порушені, невизнані або оспорювані права з боку відповідачів (ст. 15 ЦК України).

Судом також враховано, що сам позивач безпосередньо у позові вказує, що ним частково були виконані зобов`язання по оплаті паю, сплачена лише частина паю за двома інструктивними деклараціями, проте прострочена та не сплачена частина паю за іншими 4-ма інструктивними деклараціями. Отже, ОСОБА_1 визнав, що він порушив свої зобов`язання перед Кооперативом щодо сплати паю, передбачених Статутом Кооперативу, Персональним меморандумом та Інструктивними деклараціями. Також, ОСОБА_1 визнає у позові факт отримання ним повідомлення від Кооперативу вих. №96 від 23.06.2020 року. Вказане у своїй сукупності свідчить про те, що позивач був обізнаний про готовність та наміри Кооперативу повернути фактично сплачену ним суму паю.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що на момент звернення до суду у ОСОБА_1 були відсутні будь-які порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси з боку Кооперативу.

ОСОБА_1 додані до матеріалів справи квитанції (платіжки), що підтверджують сплату останнім лише частини грошового паю за вказаними двома Інструктивними деклараціями, а саме - підтверджена сплата частини паю в розмірі 1 589 480 грн., проте загальний розмір грошового паю за двома Інструктивними деклараціями складає 1 696 480 грн.

Позивач також просить визнати недійсним Повідомлення, посилаючись при цьому на норми, які визначають загальні вимоги вчинення правочину та підстави його недійсності (ст. ст. 202, 203, 215, 216 ЦК України).

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що повідомлення Кооперативу не може бути ані правочином, ані договором, ані угодою в розумінні ст. 202 ЦК України, у зв`язку із чим до оспорюваного позивачем Повідомлення (як нібито правочину) не можуть бути застосовані положення ст. ст. 202,203,215,216 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину та правові наслідки недійсності правочину.

Окрім викладеного, ОСОБА_1 також просив суд визнати недійсним правочин від 30.11.2020 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_2 набув право власності на кватиру під будівельним номером АДРЕСА_1 .

Статутом Кооперативу (п.п. 7.3.8. 7.3.9 7.3.10) визначені загальні умови набуття асоційованого членства в Кооперативі, тобто порядок вчинення між Кооперативом та особою правочину щодо членства в Кооперативі (копія статуту міститься в матеріалах справи).

Особа звертається до Кооперативу із письмовою заявою про вступ до Кооперативу із зобов`язанням додержатися вимог Статуту Кооперативу, ця заява акцептується Головою Правління Кооперативу та між особою та Кооперативом складається Персональний меморандум асоційованого члену Кооперативу з інструктивною декларацією до нього. Після сплати цією особою вступного внеску та першої частини паю у строки та у розмірі, передбачених Персональним меморандумом загальними зборами членів Кооперативу затверджується рішення Голови Кооперативу про прийом особи до Кооперативу у статусі його асоційованого члену, затверджується текст Персонального меморандуму та Кооперативом видається цієї особі посвідчення про членство в Кооперативі.

Тобто, з дати затвердження загальними зборами Кооперативу відповідного рішення, ця особа набуває статусу асоційованого члену Кооперативу, а між особою та Кооперативом вчинено правочин щодо членства в Кооперативі, на підставі якого у Кооперативу та Асоційованого члена виникли зобов`язання (права та обов`язки) сукупність, склад (суб`єкти, об`єкти, зміст), порядок та умови виконання яких визначаються Статутом Кооперативу, Персональним меморандумом, в тому числі рішеннями органів управління Кооперативу, прийнятими відповідно до Статуту (ч. 2 ст. 11, ст. ст. 202, 203, ч. 1 ст. 207 ЦК України).

За правилом ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 ЦК України, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2020 року ОСОБА_2 подав заяву про вступ до Кооперативу та отримання статусу асоційованого члена. Дана заява акцептована Головою Правління Кооперативу.

У той же день ОСОБА_2 склав з Кооперативом Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № М1/НОВ/ разом з Інструктивними деклараціями до нього № М1/НОВ/1/А/1А-21-3-П, № М1/НОВ/1/А/1А-21-К1-Н, № М1/НОВ/1/А/1А-21-К2-Н.

Виходячи з положень п.п. 7.3.8, 7.3.9 7.3.10 Статуту Кооперативу, п. 3.1. Персонального меморандуму, рішення Голови Правління Кооперативу про прийом до Кооперативу набуває чинності після його затвердження загальними зборами членів ОСОБА_6 умови виконання Асоційованим членом в повному обсязі своїх зобов`язань по сплаті вступного внеску та першої частини паю відповідно до інструктивної декларації до Персонального меморандуму.

01.12.2020 року ОСОБА_2 сплатив вступний внесок та першу частину паю у відповідності до умов Персонального меморандуму № М1/НОВ/ та Інструктивних декларацій до нього.

Після чого, у той же день рішенням загальних зборів Членів Кооперативу затверджено рішення Голови Правління Кооперативу про прийняття ОСОБА_2 до складу асоційованих членів Кооперативу. Кооперативом видано ОСОБА_2 відповідне посвідчення про асоційоване членство в Кооперативі та видано відповідне посвідчення.

Отже, ОСОБА_2 та Кооперативом були здійснені всі необхідні дії, які передбачені Статутом Кооперативу щодо його вступу до складу асоційованих членів Кооперативу із набуттям статусу його асоційованого члену, внаслідок чого був укладений Персональний меморандум N9 № М1/НОВ/, були здійснені всі необхідні дії, шо спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Волевиявлення ОСОБА_2 при вчинені цього правочину відповідало його внутрішній волі, що також підтверджуються діями ОСОБА_2 спрямованими на виконання цього правочину. Німкевичем 0.1. було сплачено 01.12.2020 року в повному обсязі вступний внесок та першу частину паю.

Враховуючи вищевикладене, правочин, був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у відповідності до вимог, передбачених ст. ст. 202,203 ЦК України додержання яких є необхідним для чинності правочину, а також із дотриманням положень Статуту Кооперативу та у відповідності до норм Закону України «Про Кооперацію».

Жодних прав та законних інтересів ОСОБА_1 вказаним правочином порушено не було.

Таким чином, правові підстави для визнання судом цього правочину недійсним відсутні.

З правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.05.2020 року у справі №126/746/17 (провадження №61-27355св18) вбачається, що відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин - це дія особи, яка відображає її внутрішню волю. Якщо волевиявлення виражене не чітко, можливе різне тлумачення волі сторін правочину. Тому виникає необхідність у встановленні особливих правил тлумачення волі сторони правочину. Статтею 213 ЦК визначено суб`єктів тлумачення правочину та правила тлумачення правочину. Суб`єктом тлумачення правочину насамперед є його сторона (сторони). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину (частина друга статті 213 ЦК України). Правила тлумачення правочину мають застосовуватися і в разі автентичного тлумачення правочину його сторонами, і в разі тлумачення правочину судом. Але якщо в разі автентичного тлумачення ця норма має рекомендаційний характер, то в разі випадку тлумачення змісту правочину судом застосування правил частин третьої, четвертої статті 213 ЦК є обов`язковим.

Відповідно до цих норм, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо і в такий спосіб неможливо визначити справжню волю осіб, які вчинили правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 637 ЦК України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який становить права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину.

Потреба у тлумаченні правочину виникає у зв`язку з неповнотою або недостатньою ясністю окремих його умов. Саме тому при тлумачення правочину слід брати до уваги однакове для всього змісту правочину буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері значення термінів, вжитих у правочин і.

Відповідні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №126/7444/17-ц, від 21.11.2018 року у справі №126/3477/16-ц, від 19.12.2018 року у справі №126/741/17-ц.»

Верхового Судом у справі №925/106/17 у постанові від 14.02.2018 року також зазначено, що при тлумаченні умов договору суд не має права створювати нові його умови, які відсутні у змісті такого договору, а лише роз`яснювати вже існуючи умови.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до ст. 213 ЦК України є незрозумілі слова, поняття терміни, які не дають змоги з`ясувати дійсні наміри сторін при вчиненні правочину, тоді як пункти та умови Персонального меморандуму викладені зрозуміло та послідовно. Персональний меморандум не містить незрозумілих слів, понять, термінів, які не дають змоги з`ясувати дійсні наміри сторін, що є необхідною умовою для тлумачення правочину згідно до ст. 213 ЦПК України.

У Персональному меморандумі чітко визначено, з якою метою між Кооперативом та асоційованим членом складається цей документ (п.2.1. Персонального меморандуму), а саме - з метою визначення умов та порядку реалізації майнових та немайнових правовідносин, що виникають між асоційованим членом та Кооперативом з приводу: набуття та припинення асоційованого членства у Кооперативі; виконання Асоційованим членом своїх зобов`язань перед Кооперативом щодо сплати (внесення) вступного внеску та паю та отриманням Асоційованим членом свого паю у майновому вигляді; виконання Асоційованим членом своїх зобов`язань відповідно до Статуту Кооперативу; виконання Кооперативом своїх зобов`язань перед Асоційованим членом з приводу повернення йому його паю у майновому вигляді; виконання Кооперативом своїх зобов`язань відповідно до Статуту перед Асоційованим членом.

Судом враховано, що у Персональному меморандумі також визначений термін сплати Паю, та чітко, зрозуміло без подвійних значень або понять визначено, що пай є відповідними корпоративними правами асоційованого члена в Кооперативі, визначені умови набуття та припинення асоційованого членства в Кооперативі, умови внесення паю асоційованим членом до Кооперативу та умови повернення Кооперативом паю у майновому вигляді асоційованому члену.

Крім того, ОСОБА_1 не зазначено у позові, які саме пункти Персонального меморандуму необхідно тлумачити, вимоги Позивача не направлені на встановлення змісту волі учасників правочину, натомість його вимоги направлені на заміну судом одного правочину (правочину щодо членства в Кооперативі) іншим правочином (договором купівлі - продажу майнових прав на об`єкти нерухомості).

В результаті звернення ОСОБА_1 із письмовою заявою про вступ до Кооперативу, складання з ОСОБА_7 меморандуму з інструктивними деклараціями до нього, сплати ОСОБА_1 вступного та пайового внеску, а також акцепту Кооперативом його заяви (відповідні рішення органів управління) та видачі посвідчення про членство в Кооперативі, з 30 березня 2018 року ОСОБА_1 став асоційованим членом Кооперативу. Тобто, між асоційованим членом та Кооперативом вчинено правочин щодо членства в Кооперативі на підставі якого у Кооперативу та асоційованого члена виникли зобов`язання (права та обов`язки) сукупність, склад (суб`єкти, об`єкти, зміст), порядок та умови виконання яких визначаються Статутом Кооперативу, в тому числі Персональним меморандумом та рішеннями органів управління Кооперативу, прийнятими відповідно до Статуту.

Таким чином особа, яка не є членом Кооперативу або особа, яка є членом Кооперативу але не сплатила пай в повному обсязі, не зможе зареєструвати право власності на будь-який об`єкт нерухомості, створений в наслідок діяльності Кооперативу.

Отже, враховуючи те, що умови, пункти та розділи Персонального меморандуму не містять незрозумілих слів, понять, термінів, які б не давали змоги з`ясувати дійсні наміри сторін при його вчинені (що є необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до ст. 213 ЦК України), враховуючи невизначеність позивачем у позові пунктів Персонального меморандуму, які є незрозумілими та які необхідно розтлумачити, та враховуючи те, що вимоги позивача щодо розтлумачення умов Персонального меморандуму не направлені на встановлення змісту волі учасників цього правочину, приймаючи до уваги, що на момент звернення позивача до суду оспорюваний персональний меморандум втратив свою чинність, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаної вимоги.

Відповідно немає і підстав для визнання судом недійними окремих частин Персонального меморандуму, враховуючи вимоги ст. 215 ЦК України, в т.ч. ст. ст. 202, 203 ЦК України.

Кооператив утворений та діє у відповідності до Закону України «Про кооперацію», з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань кооперації. Кооператив є непідприємницьким товариством, основною метою якого є впровадження основної діяльності, передбаченої його Статутом та законодавством України.

Відповідно ст. 13 Закону України «Про кооперацію», членство в кооперативі припиняється, в тому числі, у разі плати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу.

Відповідно до пунктів 7.3.11., 7.3.11.2, 7.3.11.7 Статуту Кооперативу, Асоційоване членство у Кооперативі припиняється у разі: несплати внесків та інших платежів у порядку, визначеному Статутом Кооперативу та персональними меморандумами (якщо такі були складені) (п. 7.3.11.2 Статуту); - невиконання або виконання неналежним чином зобов`язань, прийнятих на себе згідно цього Статуту або Персонального меморандуму (якщо такий був складений) (7.3.11.7 Статуту).

Згідно п. 7.3.14 Статут Кооперативу, Асоційований член Кооперативу, який не виконує або виконує неналежним чином зобов`язання, прийняті на себе згідно цього Статуту, або будь-яким чином перешкоджає досягненню мети Кооперативу, може бути виключений з Кооперативу на підставі рішення Загальних зборів Членів Кооперативу.

Пункти 3.3., 3.5, 5.5. Персонального меморандуму, які визначають підстави та наслідки припинення асоційованого членства в Кооперативі, кореспондуються з положеннями Статуту Кооперативу та нормами т. 8, 13 Закону України «Про кооперацію».

Таким чином, у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань як асоційованим членом кооперативу, Загальними зборами Членів Кооперативу на підставі положень ч. 2 ст. 100 ЦК України, статей 8, 13 Закону України «Про кооперацію», пунктів 7.3.11.2., 7.3.11.7., 7.3.14 Статуту Кооперативу, пунктів 3.3., , 5.5. ПМ, інших умовами Персонального меморандуму та інструктивних декларацій, 23.06.2020 року, у межах своїх повноважень, прийнято рішення про припинення асоційованого членства ОСОБА_1 в Кооперативі та повернення йому фактично сплаченої ним суми паю у розмірі 1 705 480,00 грн.

Відповідно, оспорюваний позивачем Персональний меморандум разом із всіма додатками до нього втратив чинність 23.06.2020 року у зв`язку із припиненням асоційованого членства ОСОБА_1 в Кооперативі.

На підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам позовної заяви, які суд першої інстанції належним чином перевірив та, ухвалюючи рішення, спростував з наведенням відповідних обґрунтувань.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 17 липня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе