ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1057/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 703/4811/15-ц Категорія: на ухвалу Биченко І.Я.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Гончар Н.І.,

учасники справи:

заявник (боржник) ОСОБА_1 ;

суб`єкт оскарження державний виконавець Смілянського відділу ДВС у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Валова Ірина Володимирівна;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2023 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Смілянського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Валової Ірини Володимирівни про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, визнання її незаконною та скасування,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із скаргою на постанову державного виконавця Смілянського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Валової І.В. від 12.01.2023 ВП №52894338 про тимчасове обмеження її в праві керування транспортними засобами, визнання її незаконною та скасування. Також просила поновити строк на оскарження вказаної постанови.

Скарга мотивована тим, що 12.01.2023 державним виконавцем Смілянського ДВС ГТУЮ в Черкаській області Валовою І.В. була винесена постанова № 52894338 про встановлення відносно ОСОБА_1 тимчасового обмеження в праві керування транспортними засобами за невиконання рішення суду, яким ОСОБА_1 було зобов`язано не чинити перешкод ОСОБА_2 у вихованні їх спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки державним виконавцем при її винесенні були неправильно застосовані норми матеріального права, а саме ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», яка до даних правовідносин не може бути застосована. Накладені на скаржника обмеження можуть застосовуватися лише у виконавчих провадженнях, які стосуються стягнення аліментів, а не на власний розсуд державного виконавця.

Як на підставу для поновлення строку на оскарження вказаної постанови ОСОБА_1 зазначила, що про її наявність вона дізналася 16.05.2023, коли була зупинена працівниками поліції для складання адміністративного протоколу.

Також зазначила, що виконавче провадження № 52894338 було закінчено 10.02.2023, про що винесена відповідна постанова. Встановлені відносно неї тимчасові обмеження скасовано.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.05.2023 відмовлено ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку для звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Смілянського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Валової І.В. про обмеження в тимчасовому обмеженні в праві керування транспортними засобами, визнання її незаконною та скасування.

Вказану скаргу залишено без розгляду та повернуто скаржнику.

Мотивуючи прийняте судове рішення, суд першої інстанції вказав, що у поданій скарзі скаржник зазначає, що про наявність постанови державного виконавця від 12 січня 2023 року вона дізналася лише 16 травня 2023 року. Однак, вказані обставини спростовуються ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2023 року. Скаржником не надано доказів що вона була позбавлена можливості у строки, визначені ЦПК України, звернутись до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Також скаржником не зазначено про наявність у неї об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження.

Не погоджуючись з ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.05.2023, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем 12.01.2023, копія якої ОСОБА_1 не направлялась, тому про вказану постанову їх стало відомо лише 26.01.2023 з даних електронного реєстру виконавчих проваджень. 01.02.2023 скаржниця звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця, однак, ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08.02.2023 подана скарга залишена без розгляду, оскільки у скарзі не ставилось питання про поновлення строку, проте, суд вказав, що ОСОБА_1 має право повторно звернутись до суду зі скаргою.

11.02.2023 з автоматизованої системи реєстру виконавчих проваджень ОСОБА_1 стало відомо, що державний виконавець Валова І.В. прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження.

Скаржниця зазначає, що вважала, що приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем скасовані накладені на неї тимчасові обмеження, тому і не зверталась повторно до суду. Про те, що приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем не скасовано постанову про встановлення тимчасових обмежень у праві керування транспортними засобами, ОСОБА_1 стало відомо лише 16.05.2023, коли під час керування транспортним засобом, була зупинена працівниками ДПС, та відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що, відмовляючи у відкритті провадження, суд не прийняв до уваги ті обставини, що державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження, не скасував постанову про тимчасові обмеження. Тобто, виходячи з формальних підстав щодо пропуску строку для оскарження, суд першої інстанції, залишив в силі постанову, яка прийнята всупереч Закону України «Про виконавче провадження».

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, з огляду на таке.

Із матеріалів скарги вбачається, що постановою державного виконавця Смілянського ДВС ГТУЮ в Черкаській області Валової І.В. від 12 січня 2023 року № 52894338 до ОСОБА_4 застосовано тимчасове обмеження в праві керування транспортними засобами.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2023 року скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця від 12.01.2023 ВП № 52894338 залишено без розгляду у зв`язку з пропуском ОСОБА_1 строку звернення до суду зі скаргою, який остання не просила поновити. Роз`яснено скаржнику право повторного звернення до суду зі скаргою.

23.05.2023 ОСОБА_1 повторно звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Смілянського ДВС ГТУЮ в Черкаській області Валової І.В. від 12 січня 2023 року № 52894338, якою до ОСОБА_4 застосовано тимчасове обмеження в праві керування транспортними засобами.

У скарзі ОСОБА_1 ставила питання, зокрема, щодо поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця, посилаючись на те, що після постановлення судом 08.02.2023 ухвали про залишення без розгляду скарги, у неї відпали підстави для повторного звернення до суду з такою скаргою, оскільки, як стало відомо з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, ВП № 52894338 постановою державного виконавця від 10.02.2023 було закінчене. Однак, пізніше, у зв`язку зі складенням на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення від 16.05.2023, остання дізналась, що постановою про закінчення виконавчого провадження тимчасові обмеження відносно ОСОБА_1 скасовані не були.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із тим, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 6, «відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання…Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами».

Враховуючи викладене, та беручи до уваги наведені скаржницею в суді першої інстанції причини пропуску процесуального строку на оскарження постанови державного виконавця, колегія суддів погоджується з висновком міськрайонного суду, що такі підстави поважними не є.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначені права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Апеляційний суд зазначає, що зміст наведеної норми Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обізнаність особи про хід і обставини виконавчого провадження.

У клопотанні про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Шеремет І.В. в суді першої інстанції не було зазначено жодної поважної причини, яка б підтверджувала, чому заявниця добросовісно не користувалася своїми правами сторони провадження, чому не ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження, та чому не поцікавилася рухом постанови про застосовування відносно неї тимчасового обмеження, окрім як в автоматизованій системі виконавчих проваджень.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Пасивна позиція боржниці, а саме те, що нею не були вжиті достатні заходи, вказують на те, що вона не вчинила активних дій для реалізації своїх прав.

У рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що заявницею в суді першої інстанції не наведено ґрунтовних підстав для поновлення процесуального строку для звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця, а відтак, міськрайонний суд не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, відмовивши в поновлені такого строку та залишивши скаргу ОСОБА_1 без розгляду з поверненням скаржнику.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2023 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Смілянського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Валової Ірини Володимирівни про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, визнання її незаконною та скасування, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков

Н.І. Гончар