Справа №443/1262/23
Провадження №2/443/483/23
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

18 липня 2023 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 13.07.2023 позовну заяву залишено без руху.

14.07.2023 позивачем на виконання ухвали від 13.07.2023 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Також 14.07.2023 відповідачем подано заяву, згідно якої останній просить передати справу за позовом про розірвання шлюбу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за територіальною підсудністю до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська.

Подану заяву мотивує тим, що він разом із малолітнім сином зареєстрований у АДРЕСА_1 . Крім того, позивач також зареєстрована у АДРЕСА_2 , а відтак підстав для подання вказаної позовної заяви про розірвання шлюбу до Жидачівського районного суду Львівської області немає, оскільки немає підстав для застосування ч.2 ст.28 ЦПК України, якою передбачено альтернативну підсудність за вибором позивача.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти, або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Звертаючись із вказаною позовною заявою до Жидачівського районного суду Львівської області позивач покликається на те, що остання являється внутрішньо переміщеною особою та разом із нею проживає її неповнолітня дитина.

Відповідно до довідки №1314-701831630 від 10.07.2023 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є АДРЕСА_3 (а.с.9).

Як вбачається із довідки управління соціального захисту населення відділ №2 (Жидачівський) Стрийської районної військової адміністрації Львівської області №455 від 11.07.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі внутрішньо переміщених осіб згідно довідки №1314-701831630 від 10.07.2023 року разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відділі №2 (Жидачівський) управління соціального захисту населення Стрийської районної військової адміністрації (а.с.8).

Згідно статті 1 ч.1 абз.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (стаття 4 ч.1, 2 Закону).

Частиною першою статті 5 Закону визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014року №509, зі змінами, регулює як механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, так і облік даних про внутрішньо переміщених осіб, включених до Єдиної інформаційної бази, у тому числі, містить дані про фактичне місце проживання/перебування таких особи, які по суті являють собою реєстрацію фактичного місця проживання/перебування цих особи у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України, на якій була проведена реєстрація місця проживання/перебування осіб до їх переселення до інших регіонів країни.

Враховуючи вищевикладене, зокрема положення ч.2 ст.28 ЦПК України, якою передбачено, що підсудність справи про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за вибором позивача, а саме зареєстрованим місцем проживання чи перебування (альтернативна підсудність), оскільки зареєстрованим місце перебування позивача ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина є АДРЕСА_3 , що належить до територіальної юрисдикції Жидачівського районного суду Львівської області, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з дотриманням правил територіальної підсудності.

Позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст.175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду.

Підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення, відмови у відкритті провадження відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України, малозначними справами є, серед іншого справи про розірвання шлюбу.

Суддя, враховуючи вимоги ст.ст.19, 274 ЦПК України, беручи до уваги малозначність справи, вважає, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Крім того, позивач у позовній заяві просить звільнити її від сплати судового збору, покликаючись на те, що не отримує допомогу на проживання як внутрішньо переміщена особа..

Отже, фактичною підставою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан сторони, що ускладнює сплату судового збору в зазначеному законом розмірі.

До матеріалів позовної заяви додані докази на підтвердження скрутного майнового стану позивача, як це передбачено статтею 136 ЦПК України, зокрема довідка управління соціального захисту населення відділ №2 (Жидачівський) Стрийської районної військової адміністрації Львівської області №455 від 11.07.2023 року, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі внутрішньо переміщених осіб згідно довідки №1314-701831630 від 10.07.2023 року разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відділі №2 (Жидачівський) управління соціального захисту населення Стрийської районної військової адміністрації. ОСОБА_1 не отримує допомогу на проживання як внутрішньо переміщена особа (а.с.8).

Суд вважає, що зазначені позивачем обставини є підставою для звільнення від сплати судового збору.

При цьому суд враховує, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 §1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд може своєю ухвалою за клопотанням сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Водночас, частиною другої цієї статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення заяви позивача про звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.13, 19, 26, 28, 136, 175-177, 187, 258-261, 274, 353 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст.136 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Відкрити спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Призначити судове засідання для розгляду справи по суті у приміщенні Жидачівського районного суду Львівської області на 18 вересня 2023 року на 12:00 год., з викликом сторін у судове засідання.

Копію ухвали, копію позовної заяви та доданих документів, надіслати учасникам справи.

Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої п`ятої ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої п`ятої ст.178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://gd.lv.court.gov.ua

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.І. Сливка