Справа № 638/7636/23
Провадження № 2-з/638/74/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

Адвокат Москаленко Ірина Борисівна звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова в інтересах ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на автомобіль марки Chery, модель Tiggo, тип Універсал-В, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 ; накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,9 кв.м., житловою площею 31,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначає, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Так 08.12.2007 року між позивачем і відповідачем зареєстровано шлюб, який було розірвано 02.07.2020 року, під час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти набуто спільне майно, а саме: транспортний засіб легковий автомобіль Chery Tiggo, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на транспортний засіб зареєстровано за відповідачем; та 31.05.2016 року між ПрАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» і відповідачем був укладений договір купівлі-продажу майнових прав та 25.04.2018 року зареєстровано за відповідачем право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 57,9 кв.м., житловою площею 31,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 . Автомобілем на теперішній час користується позивач. На час розірвання шлюбу сторони квартирою не користувались, оскільки квартира знаходилась в стані підготовки до ремонту. Після розірвання шлюбу сторони мали ключі від квартири. На даний час відповідач створює перешкоди позивачу у користуванні квартирою, змінила дверні замки, відмовляється від поділу спільного майна в нотаріальному порядку, не визнає належну позивачу частку спільного майна, чим порушує його майнові права. Оскільки квартира та автомобіль, які є спільним майном сторін, перебувають у власності відповідача, остання може відчужити її на користь третіх осіб, чим унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. На підставі викладеного заяву просить задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступних висновків.

З дослідженої заяви вбачається, що вимоги позивача мають майновий характер, між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 1 частини першої якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки Cherry Tiggo, квартиру АДРЕСА_1 , що перебувають у власності ОСОБА_2 є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу, а також обставин, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Проте, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право, у відповідності до ч.6 ст.154 ЦПК України, звернутися до суду з відповідним клопотанням про застосування зустрічного забезпечення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки Chery, модель Tiggo, тип Універсал-В, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 ;

Накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,9 кв.м., житловою площею 31,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.В.Цвірюк