Апеляційне провадження №22-ц/824/8992/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Михайлюк Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову вказав, що вчиняючи спірний виконавчий напис, нотаріусом було порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, не передбачено вчинення виконавчого напису на договорі, який не є нотаріально посвідченим; не перевірено безспірність заборгованості.

У зв`язку з викладеним просив суд визнати виконавчий напис №7219 вчинений 06.04.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06 березня 2023 року позов задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем 06.04.2021 року та зареєстрований в реєстрі за №7219; стягнуто з ТОВ «Вердикт капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

22.05.2023 року на електронну адресу та 25.05.2023 року на поштову адресу Київського апеляційного від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 15.06.2023 року відповідач та треті особи не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 05.05.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір №0010/00133016 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки.

Договір як вбачається, вчинений в простій письмовій формі, нотаріально не посвідчувався.

В той же час, 06.04.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано: звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором №0010/00133016 від 05.05.2008 року, укладеним з АТ «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт капітал».

Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 05.04.2021 року в загальній сумі 66 927,50 грн.

Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №7219.

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. відкрив виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису №7219 виданого 06.04.2021 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що укладений між АКІБ «Укрсоцбанк» та позивачем договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, відтак зазначене є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем належних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Основною підставою для задоволення заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд першої інстанції зазначав факт вчинення такого виконавчого напису на договорі, який не був нотаріально посвідчений. Даній обставині була надана належна правова оцінка, яка в повній мірі відповідає вимогам закону та обставинам справи, та яка не потребує повторного викладу апеляційним судом.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року в справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

В своїх апеляційній скарзі апелянт приділив багато уваги процедурі і порядку вчинення виконавчого напису. В той же час жодного належного заперечення як щодо факту вчинення виконавчого напису стосовно договору, який не був нотаріально посвідчений, так і можливості законного здійснення такого напису з точки зору зазначеного аспекту, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько