ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/421/23 Справа № 185/5023/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
УХВАЛА

12 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Барильської А.П., Зайцевої С.А.

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (НЕК Укренерго) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати, стягнення премії та благодійної допомоги, стягнення інших відшкодувань, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (НЕК Укренерго) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати, стягнення премії та благодійної допомоги, стягнення інших відшкодувань - відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (НЕК Укренерго) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Стягнено з Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (НЕК Укренерго) (, юридична адреса вул.С.Петлюри, 25 м. Київ, 01032) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.09.2019 року по 15.10.2019 року, тобто з дати ухвалення рішення судом про поновлення останнього на роботі до фактичного виконання рішення, в сумі 16041 грн. 60 коп. (шістнадцять тисяч сорок одна гривня 60 копійок)

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, що пов`язані з розглядом справи №185/5023/21 у сумі 83506, 67 грн.

Так, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України).

Як вбачається із розрахунку судових витрат позивача, які він поніс у зв`язку із розглядом справи, який додано до заяви про ухвалення додаткового рішення, то в ній ОСОБА_1 зазначається, що він поніс наступні витрати, що пов`язані із розглядом справи:

- щодо витрат на сплату судового збору - ОСОБА_1 зазначає те, що він сплатив судовий збір 29.12.2020 року до суду першої інстанції у сумі 1000 грн. та комісію банку у сумі 25 грн.; 06.12.2021 року сплатив до суду першої інстанції у сумі 1000 грн. за розгляд судом та компенсацію моральної шкоди та комісію банку у сумі 25 грн.; а також 29.12.2022 року сплатив судовий збір у сумі 500 комісію та комісію банку у сумі 10 грн. за подання апеляційної скарги, а загалом 2560 грн.;

-щодо витрат за втрачений заробіток та за відрив від звичайних занять, то заявник вказує на те, що кількість днів витрачених ним для прибуття до суду по справі складає - 18, до апеляційного суду - 7, а тому вважає, що загальна кількість його витрат, що пов`язана із втратою заробітку складає 20 670 грн., а за відрив від звичних занять - 2236, 67 грн.

-щодо витрат на канцелярські товари (папір, друк на принтері, файли тощо), то ОСОБА_1 вказує на те, що витрати на підготовку матеріалів до суду складають 1720 грн.(папір дві пачки по 50 грн. на 500 аркушів на суму 420 грн, друк тексту коштує 1 грн. за аркуш позовної заяви, клопотань, апеляційної скарги у трьох примірниках загальною кількістю 1035 арк. на суму 1035х1=1035 грн., канцелярські витрати на суму 265 грн.) та поштові відправлення на суму 480 грн.

-витрати на прибуття до суду першої та апеляційної інстанції на паливо та амортизацію автомобіля, заявник зазначає те, що він на власному автомобілі прибував до суду першої інстанції з м. Дніпро (місце роботи з 2004 року по 2023 рік) до м. Павлоград, а також у період з 01.01.2023 року з м. Павлоград (місце фактичного проживання та місце реєстрації позивача) до м. Дніпро в судові засідання до суду апеляційної інстанції, тому станом на 26.06.2023 року за період розгляду даної справи та судових засідань він зазначив матеріальних витрат на паливо в кількості 400 літрів на загальну суму 18400 грн. Також, зазначає, що амортизація автомобіля відносно витрат на пальне складає 35% визначена за фактичними витратами на обслуговування автомобіля з дати його придбання у вересні 2022 року (технічне обслуговування, експлуатаційні витрати, обслуговування автомобіля, мийка, зніс гуми, зніс фільтрів, заміна необхідних матеріалів, оливи, інших рідин, заправка кондиціонеру) складає 6440 грн., а в загалі 24840 грн.(18400+6440).

-витрати на правничу допомогу, ОСОБА_1 зазначає, що 15000 грн. додатково ним були понесені витрати на залучення кількох адвокатів для консультацій і витрати склали 3000 грн.

-витрати на психологічну допомогу в сумі 16000 грн.

Апеляційний суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3-5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно з частиною 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Заявник подаючи заяву про стягнення судових витрат посилався на вимоги статті 138 ЦПК України.

Питання стягнення витрат сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду регулюється статтею 138 ЦПК України.

Колегія суддів, звертає увагу щодо витрат на сплату судового збору, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.07.2023 року заяву ОСОБА_1 про повернення зайво сплаченого судового збору задоволено частково та зобов`язано Головне Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 500 грн. (п`ятсот гривень). Що стосується повернення судового збору в сумі 1000 грн. судового збору і 1000 грн. судового збору за вимоги відшкодування моральної шкоди в ухвалі зазначено, що заявнику необхідно звернутися до належного суду з відповідною заявою.

Щодо витрат за втрачений заробіток та за відрив від звичайних занять, то вони не підлягають задоволенню.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 138 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ № 590 від 27.04.2006 року передбачено, що компенсація за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові у зв`язку з явкою до суду. Граничний розмір обчислюється пропорційно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія, і не може перевищувати його розміру, обчисленого за фактичні години відриву від звичайних занять.

При цьому відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено рішення, підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими та безпосередньо пов`язаними із реалізацією особою права на захист шляхом звернення до суду. Водночас сторона, яка заявляє до відшкодування ці витрати, зобов`язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат, зокрема їх розмір.

Явка до суду є поважною причиною відсутності на роботі і заробітна плата на цей час за працівником зберігається. Ці витрати лягають на роботодавця і йому не відшкодовуються. Тому, якщо сторона є найманим працівником, компенсацію втраченого заробітку вона вимагати не може, оскільки заробіток не втрачено.

Право на одержання компенсації за втрачений заробіток мають самозайняті особи та підприємці, які забезпечують себе роботою, а отже, і заробітком самостійно.

Водночас, заробіток може бути втрачено, якщо він був. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку. Тому для компенсації втраченого заробітку суду слід надати докази, які підтверджують середньомісячний заробіток сторони.

Якщо сторона, на користь якої постановлено рішення, не працює і не має самостійного доходу, вона має право одержати компенсацію за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Однак, заявник не представив суду доказів, які підтверджують його середньомісячний заробіток, а питання компенсації за відрив від звичайних занять сторін вирішується лише у разі якщо витрати сторін, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту, відрядженням, а також найманням житла.

Щодо стягнення витрат на канцелярські товари та на підготовку матеріалів до суду, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що у передбаченому процесуальним законом порядку підлягають відшкодуванню витрати, які були здійснені стороною у зв`язку із вчиненням саме певних процесуальних дій, зумовлених необхідністю підготовки справи для розгляду або її розглядом.

Тоді як, чинним Цивільним процесуальним кодексом України такі послуги як: друк документів по справі; надсилання кореспонденції іншим учасникам справи не віднесено до категорії окремих процесуальних дій.

Що стосується витрат на прибуття до суду першої та апеляційної інстанції на паливо та амортизацію автомобіля, то вони також не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством.

Щодо витрат на правничу допомогу, ОСОБА_1 , то слід зазначити наступне

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до вимог статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки, ОСОБА_1 не надано доказів (договорів, рахунків тощо) на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, проте, цього не зробили, апеляційний суд позбавлений можливості стягнути на користь останнього судові витрати на надання правничої допомоги, понесених під час судового розгляду.

Щодо витрат ОСОБА_1 на психологічну допомогу в сумі 16000 грн., то вони не підлягають задоволенню, оскільки ці витрати не пов`язані з розглядом справи

В розумінні ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Усі витрати потрібно підтверджувати відповідними доказами, у тому числі і час за відрив від звичайних занять, які суд повинен перевірити як належні та допустимі.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша та третя статті 81 ЦПК України).

У справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 у відповідності до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 381, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (НЕК Укренерго) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати, стягнення премії та благодійної допомоги, стягнення інших відшкодувань- відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий Ж.І. Максюта

Судді: А.П.Барильська

С.А.Зайцева