Справа № 192/1058/22
Провадження № 2/192/64/23
20 липня 2023 року Солонянський районний суд дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Тітової О.О.
за участю секретаря Біжко Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 9910,25 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 9321,75 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання 588,50 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн.
В обґрунтування вимог позову представник позивача посилається на те, що між акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про надання банківських послуг «Monobank» від 16.10.2019 року, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8000 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. При укладенні договору сторони керувались положеннями ст.ст. 633, 634, 641 ЦК України. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 28.12.2021 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 9910,25 грн., яка складається з: 9321,75 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) та 588,50 за порушення грошового зобов`язання. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному Договору про надання банківських послуг «Monobank» від 16.10.2019 щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення позивача до суду із відповідним позовом.
Ухвалою суду від 13 квітня 2023 року відкрито провадження у справі у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, у позові просив слухати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзиву, тому, за відсутності заперечень позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 16 жовтня 2019 року вона підписана ОСОБА_1 , хоча анкета містить відскановані копії паспорту НОМЕР_1 та довідки РНОКПП на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тобто особу клієнта банку верифіковано очно за паспортом ОСОБА_1 (а.с.10).
За таких обставин суд вважає, що Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 16 жовтня 2019 року підписана відповідачем з помилкою у зазначенні його імені по-батькові.
Водночас, в анкеті-заяві від 16.10.2019 року на яку позивач посилається як на договір, не зазначено ані розміру кредитного ліміту відповідача, ані визначених процентів, ані комісійних чи виду та розміру відповідальності у разі порушення зобов`язання.
Матеріали справи містять Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank в редакції чинній на 24.11.2021, які не підписані відповідачем (а.с.11-23).
Позивач посилається на те, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт у 8 000 грн.на поточний рахунок платіжної картки, однак жодних доказів на підтвердження такого розміру кредитного ліміту не надає, як не надає і відомостей щодо платіжної картки.
Матеріали справи містять також відомості щодо чорної картки monobank від 27.11.2021 з паспортом споживчого кредиту чорної картки monobank та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які не підписані відповідачем (а.с.24-27).
Згідно з наданим банком розрахунком за період з 23.01.2020 по 28.12.2021 заборгованість відповідача становить 9910 грн. 25 коп., з яких: 9 321 грн. 75 коп. тіло кредиту, 588 грн. 50 коп. заборгованість за порушення грошового зобов`язання (а.с.8-9).
Суд, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтями 526, nsf/link1/an_843596/ed_2020_07_21/pravo1/T030435.html?pravo=1#843596" title="Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003">527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - позивач).
Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Отже, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами та заборгованість за порушення грошового зобов`язання.
З наданого розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача станом на 28.12.2021 року за тілом кредиту визначена позивачем у розмірі 9 321 грн. 75 коп., а за порушення грошового зобов`язання у розмірі 588 грн. 50 коп.
Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1, 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що в Анкеті-заяві від 16.10.2019 року не визначено ані розміру кредитного ліміту, ані процентної ставки за кредитом, ані комісійних чи виду та розміру відповідальності у разі порушення грошового зобов`язання.
Суд вважає, що доказів на підтвердження погодження сторонами договору відсотків за користування кредитом чи комісій, відповідальності її виду та розміру суду не надано.
Не зрозуміло яким видом було забезпечено зобов`язання ОСОБА_1 при приєднанні до Договору про надання банківських послуг від 16 жовтня 2019 року
Умови та правила обслуговування при наданні банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника від 16.10.2019, яка безпосередньо підписана відповідачем.
Такі висновки суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Суд бере до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 у справі № 342/180/17, оскільки спірні правовідносини та правовідносини, які були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, хоча і стосуються іншого відповідача, проте за характером є тотожними.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 16 жовтня 2019 року.
У суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивачем було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення відповідача, як споживача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Суд вважає, що за вказаним правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, позивач має право вимагати повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, якщо фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті.
За таких обставин, вимоги про стягнення 588 грн. 50 коп. заборгованості за порушення грошового зобов`язання є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про стягнення заборгованості з тіла кредиту - фактично отриманої суми кредитних коштів, суд виходить з такого.
Суд погоджується з доводами позовної заяви, що відповідач фактично використовував кредитні кошти банку, оскільки користувався карткою.
Згідно розрахунку, наданого позивачем заборгованість відповідача станом на 28.12.2021 за тілом кредиту становить 9321 грн. 75 коп.
Разом з тим, наданий позивачем розрахунок заборгованостівідповідача не відображає її реального розміру оскільки визначений з урахуванням нарахування банком відсотків які не визначені умовам договору.
Виписки по рахунку відповідача ОСОБА_1 суду не надано, а з розрахунку заборгованості судом встановлено, що за період з 23.01.2020 по 31.03.2020 року відповідачем майже повністю використано встановлений кредитний ліміт у 8000 грн. Сума заборгованості відповідача станом на 20.03.2020 року становить 7991,90 грн.
Судом також встановлено, що відповідачу з 31.03.2020 почали нараховуватись відсотки на залишок поточної заборгованості, а з 01.11.2021 нараховувалась заборгованість за порушення грошового зобов`язання, що є неправомірним оскільки як зазначено вище розмір відсотків чи відповідальність відповідача договором від 16.10.2019 не визначені.
Враховуючи, що нарахування відсотків є безпідставним та таким, що суперечить умовам договору, безпідставним є і включення позивачем відсотків до заборгованості з тіла кредиту, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 9321,75 грн. підлягають частковому задоволенню, в розмірі встановленого відповідачу кредитного ліміту.
За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості з тіла кредиту у розмірі 8 000 грн.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України з урахуванням часткового задоволення позовних вимог на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2002 грн. 66 коп., пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 89, 141, 209, 247, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16.10.2019 року у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 2002 (дві тисячі дві) грн. 66 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Солонянським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення складено 20.07.2023.

Позивач - акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження 04114, м.Київ, вул.Автозаводська, буд.54/19, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Тітова