Провадження № 22-ц/801/1121/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 рокуСправа № 127/16564/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

стягнення аліментів на утримання дітей, додаткових витрат на утри-

мання на дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінниць-кого міського суду Вінницької області від 22 листопада 2022 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Ан О. В., повний текст якого складений 23 листопада 2022 року,

У С Т А Н О В И В:

02 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги умотивовані наступними обставинами. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2021 року розірваний. У шлюбі подружжя ОСОБА_3 народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач, маючи у власності нерухоме майно, за відсутності інших утри-манців має змогу сплачувати аліменти у сумі, що надасть можливість забез-печити дітям достатній рівень життя та підтримувати їх здоров`я у нормаль-ному стані.

Крім того старший син ОСОБА_4 є студентом Вінницького медич-ного фахового коледжу ім. акад. Д. К. Заболотного, денної форми навчання за освітньою програмою «Стоматологія ортопедична». Загальна вартість освітньої послуги відповідно до договору про навчання становить 61650,00 гривень, із яких позивачкою сплачені 20550,00 гривень. Посилаючись на норми статті 185 СК України, ураховуючи, що необхідність у додаткових витратах з утримання сина - студента викликана особливими обставинами, а саме його навчанням, ОСОБА_1 вважає можливим стягнення з відповідача додаткових витрат на старшого сина.

За таких обставин ОСОБА_1 просила стягнути у її розпорядження з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу ), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 час-тини заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 50% прожиткового мініму-му для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'-явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття, а також додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 у розмірі 30825,00 гривень.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2022 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на ко-ристь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини від-повідного віку щомісячно, та на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку ( доходу) його бать-ка, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 02 серпня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 гривні су-дового збору. У решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції від 22 листопада 2022 року, ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рі-шення скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні по-зову. Скаржник вважає оскаржуване судове рішення незаконним, необґрунтова-ним, ухваленим за невідповідності висновків суду обставинам справи, з пору-шенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів власної скарги відповідач вказує про неправильне застосування норм матеріаль-ного права, зокрема, положень частини другої статті 183 СК України щодо ви-значення аліментів у частці від заробітку ( доходу) одного з батьків на двох ді-тей. Крім того ОСОБА_2 не погоджується із твердженнями ОСОБА_1 про невиконання ним своїх батьківських обов`язків з утримання синів, адже ним у добровільному порядку сплачувалися аліменти, купувалися речі для дітей, оплачувалося їх навчання.

Ухвалою апеляційного суду від 25 травня 2023 року скаржнику понов-лений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Цією ж ухвалою суду забезпечене визначене цивільним процесуаль-ним законом право позивачки на подання відзиву на апеляційну скаргу відпо-відача, яким вона не скористалася; відзив ОСОБА_1 на апеляційну скар-гу апеляційному суду не надходив.

Згідно із нормами статей 368, 369 ЦПК України справа розглядається су-дом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V цього Кодексу. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 ЦПК України. Апеляційні скарги на рішен-ня суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спроще-ного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Оскільки апеляційний перегляд на предмет за-конності й обґрунтованості судового рішення здійснюється у цій справі, відне-сеній статтею 19 ЦПК України до категорії малозначних з огляду на те, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дана справа розглядається апеляційним судом у спрощеному позов-ному провадженні без повідомлення її учасників ( у письмовому провадженні ).

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи судом апеля-ційної інстанції, який переглядає справу за наявними у ній і додатково подани-ми доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інс-танції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учас-ник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не об-межений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду у суді першої інс-танції. На виконання зазначених приписів процесуального закону апеляційний суд не переглядає на предмет законності й обґрунтованості додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2023 року з питан-ня розподілу судових витрат позивачки з оплати професійної правничої допо-моги у цій справі, оскільки ОСОБА_2 додаткове рішення не оскаржу-ється.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунту-ватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції від 22 листопада 2022 року не повністю відповідає зазначеним вимогам.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення - зміні у частині визна-чення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей сторін у справі.

Судом першої інстанції установлено та не оспорюється учасниками спра-ви, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької об-ласті від 08 лютого 2021 року у справі № 127/25750/20. Сторони у справі є бать-ками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується, відповідно, свідоцтвом про народження від 10 березня 2006 року серії НОМЕР_1 та від 24 грудня 2010 року серії НОМЕР_2 .

Відповідно до договору про надання освітніх послуг закладом фахової пе-редвищої освіти від 25 серпня 2021 року син сторін у справі ОСОБА_4 з 2021 року є студентом Вінницького медичного фахового коледжу ім. акад. Д. К. Заболотного за спеціальністю «Стоматологія» денної форми здобуття освіти строком до 01 липня 2025 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 61650,00 гривень.

За даними інформаційної довідки від 29 липня 2022 року № 306189754 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон від-чуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 є власником нерухового майна: квартири АДРЕСА_1 загальною площею 45,1 кв. м. та житлового будинку з верандою, господарськими будівлями та спо-рудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інс-танції, посилаючись на норми статей 141, 180, 182, 185 СК України, визначаю-чись щодо розміру аліментів на утримання двох дітей, ураховував передбачену статтею 128 КЗпП України можливість відрахування 50% заробітної плати, яка належить до виплати працівникові, а також обставини, передбачені статтею 182 СК України, звичайні потреби дітей, рівність обов`язку обох батьків в утриман-ні своїх дітей та дійшов висновку про задоволення позову у частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 у розпорядження ОСОБА_1 аліментів на утримання синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку ( доходу ) батька, але не менше ніж 50% прожит-кового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку ( до-ходу ) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття. Разом із тим суд вважав, що витрати на навчання у коледжі не обумовлені особливими обставинами, зокрема, вони не покликані розвивати здібності дитини чи її таланти, оскільки це звичайне навчання, не викликані тяжкою хворобою чи каліцтвом дитини у розумінні статті 185 СК України і не виходять за рамки звичайних витрат на утримання дитини, тому дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї частини вимог.

З такими висновками суду першої інстанції у частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивачки погодитися не можна, оскільки вони є наслідком хибного застосування норм матеріального права. У той же час зі змісту доводів та вимог апеляційної скарги слідує, що відповідачем рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утри-мання сина в апеляційному порядку не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції на предмет законності й обґрунтованості відповідно до частини пер-шої статті 367 ЦПК України у цій частині судове рішення не перевіряється.

Згідно із положеннями статей 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпе-ченню їх інтересів. Зокрема передбачено, що дитині забезпечується такий за-хист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою уживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною третьою статті 181 СК України установлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру алі-ментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездат-них батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухо-мого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значен-ня; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикрат-ний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; міні-мальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; міні-мальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку ( доходу ) платника аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на ОСОБА_2 обов`язку зі сплати аліментів на утримання синів, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Разом із тим за положеннями частин першої-третьої статті 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як алі-менти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і біль-ше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу ) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною пов-ноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з бать-ків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1798цс16 зроблений висновок, що «за частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу ) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною пов-ноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону Укра-їни «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі забор-гованості у разі стягнення аліментів - 50% заробітної плати боржника».

Таким чином із висновками суду першої інстанції щодо визначення розмі-ру аліментів, який підлягає стягненню на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 1/4 частини заробітку ( доходу ) на кожну дитину погодитися не можна, оскільки судом помилково не узяті до уваги положення статті 183 СК України та не визначена єдина частка від заробітку ( доходу ) батька на утри-мання двох дітей, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин, ураховуючи положення статей 182-183 СК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2022 року змінити у частині розміру стягнутих аліментів, визначивши їх у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходу ) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожитко-вого мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Аргументи апеляційної скарги щодо добровільного надання ОСОБА_2 коштів на утримання синів не спростовують висновків суду першої інс-танції щодо необхідності стягнення аліментів на утримання дітей сторін у спра-ві, оскільки стягнення аліментів за рішенням суду не позбавляє відповідача пра-ва на власний розсуд надавати окрім цього допомогу на їх утримання. Отже підстав для задоволення апеляційної скарги та відмови у задоволенні позову апеляційний суд не знаходить, оскільки доводи відповідача, який зобов`язаний утримувати своїх дітей у відповідності до вимог чинного сімейного законодав-ства України не можна визнати спроможними.

Вище уже акцентувалося, що відповідно до положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додат-ково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення су-ду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеля-ційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники спра-ви посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змі-нити рішення.

Згідно із нормами статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відпо-відній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змі-нює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, ураховуючи необхідність змінити рішення суду першої інстанції лише у частині розміру стягуваних з відповідача аліментів, що не впливає на загальний розмір судових витрат у справі, тому підстави для зміни рішення суду першої інстанції у частині їх розподілу відсутні.

Керуючись нормами статей 367-369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2022 року змінити у частині визначення розміру аліментів, що підлягають стяг-ненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 -сіївни на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -дження.

Установити, що стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх синів підляга-ють аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку ( доходів ) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 02 серпня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

У решті рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лис-топада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбаче-них пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський