Провадження № 22-ц/812/745/23 Суддя першої інстанції Маржина Т.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 липня 2023 року м. Миколаїв Справа № 484/722/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представник - ОСОБА_2 , на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Маржиної Т.В., в залі судового засідання в м. Первомайськ, повний текст якого складено 09 травня 2023 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.

Доводи позову обґрунтовано тим, що їй на праві власності, на підставі договору довічного утримання, належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу, належить домоволодіння АДРЕСА_1 .

Земельні ділянки на яких розташовані житлові будинки сторін є суміжними та розділені парканом.

Відповідач у своєму дворі займається ремонтом автомобілів і періодично по стічній трубі, вихід якої він облаштував на належну позивачці земельну ділянку, стікають невідомі хімічні речовини, які не являються водою.

В січні 2022 року ОСОБА_1 залив фарбою камеру відеоспостереження, встановлену на подвір`ї позивача і через це вона не працює.

Також ОСОБА_1 зруйнував паркан, встановлений між їхніми домоволодіннями, в трьох місцях пошкодив фундамент, на якому встановлено цей металевий паркан і побив сам паркан в декількох місцях.

На зауваження позивача ОСОБА_1 не реагує, поводить себе агресивно, тому вона зверталася до відділу поліції, який провів перевірку і підтвердив факт пошкодження майна, однак відповідач від відповідальності ухилився, тому що розміру завданої ним шкоди не вистачило для складу кримінального правопорушення.

Також ОСОБА_3 зверталась до виконкому Первомайської міської ради та до квартального комітету, щоб вирішити конфлікт мирно, однак результатів не було.

06 вересня 2022 року виконком склав акт обстеження домоволодінь АДРЕСА_2 та прилеглої до них території, однак це також не дало результатів.

Щоб оцінити всі витрати по ремонту завданої шкоди відповідачем ОСОБА_1 , позивач зробила звіт № 721 по оцінці ремонту профільних листів забору на границі 2-3 земельної ділянки та ІР-відеокамери.

Відповідно до висновку про вартість об`єкту оцінки, ринкова вартість об`єкту оцінки становить 16 978.97 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь 16 978.97 грн в рахунок завданої майнової шкоди та витрати по сплаті послуг за звіт про оцінку пошкодженого майна у сумі 2 000 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 травня 2023 року позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження її майна 16 978.97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору 1 073.60 грн, на відшкодування витрат на правову допомогу 5 000 грн; на відшкодування витрат по оплаті послуг експерта та складання звіту про оцінку майна 2 000 грн, а всього на відшкодування судових витрат 8 073.60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі наданого звіту про оцінку суд дійшов висновку про те, що факт наявності пошкоджень майна ОСОБА_3 , про які вона зазначила в позові, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Зазначений звіт про оцінку майна відповідачем не оспорювався і наявна в ньому інформація не спростована.

Наявні пошкодження паркану та відеокамери позивача знаходяться на межі з домоволодінням АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 .

Майно ОСОБА_3 очевидно, пошкоджено саме з території домоволодіння ОСОБА_1 . Власність зобов`язує і саме власник зобов`язаний слідкувати за тим, щоб його власність не використовувалась з метою порушення прав та інтересів інших осіб.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представник - ОСОБА_2 , оскаржив його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що відповідач категорично заперечував факт спричинення ним шкоди та вчинення протиправних дій відносно майна позивача.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Позивач не довів належними та допустимими доказами той факт, що належне йому майно було пошкоджене саме відповідачем ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять жодних належних і достатніх доказів щодо вартості належного позивачу майна.

Звіт про проведення технічного обстеження майна в якому визначено його вартість, не містить інформації про первісний стан майна, а отримані експертом дані ґрунтуються на стандартах та нормативних документах.

За такого у справі відсутні докази, які б доводили наявність у відповідача юридичного складу правопорушення щодо майнової шкоди.

Позивач не довів наявності у діях відповідача усіх елементів цивільного правопорушення, а також не довів того, що саме відповідачем у цій справі завдано позивачу матеріальної і моральної шкоди внаслідок пошкодження майна.

Доказів того, що відповідачем пошкоджено майно зазначене в позові не надано і судом не встановлено.

Наданий позивачем на підтвердження матеріальної шкоди Звіт про проведення технічного обстеження майна є неналежним доказом, так як він не відображає ті обставини, на які посилається в позові позивач, як на підставу своїх вимог, а тому не є належним доказом в розумінні статті 77 ЦПК України.

Місцевий суд не визначився зі змістом спірних відносин та невірно застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню, у зв`язку з чим незаконно дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В своєму відзиві позивач зазначала, що твердження в апеляційній скарзі на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог є безпідставним, оскільки позиція сторони відповідача не ґрунтується на вимогах матеріального права, а зводиться фактично до суб`єктивного тлумачення норм права.

Завдану позивачу шкоду можна відшкодувати на загальних підставах у судовому порядку.

Тобто в даному випадку належними та допустимими доказами підтверджений факт протиправної поведінки відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями та наслідками у вигляді завданої шкоди позивачу.

Розмір шкоди в даному випадку стороною позивача доведений звітом № 721.

Додатковими доказами здійснення протиправних дій відповідача є відеозапис, який міститься на СD диску. Запис з відеокамери був здійснений з домоволодіння позивача.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що позивачу на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання від 16 січня 2006 року, реєстровий номер № 189, що підтверджується копією відповідного договору, витягами з державного реєстру правочинів та державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідачу на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 25 березня 2004 року, реєстровий № 835, що підтверджується копією відповідного договору, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Позивачем надано звіту № 721 від 17 серпня 2022 року про оцінку ремонту пошкоджених профільних листів забору на границі 2-3 земельної ділянки кадастровий номер № :01:081:0014 та ІР-відеокамери марки TD-9524S3L(D/PE/AR), що знаходяться у власності ОСОБА_3 та розташовані по АДРЕСА_1 . Оцінку майна виконав та склав звіт оцінювач ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 487 від 08 серпня 2003 року, кваліфікаційне свідоцтво МФ № НОМЕР_1 від 19 липня 2003 року, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ФДМУ № 619/21 від 13 серпня 2021 року.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звертатися до суду на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту у вибраний спосіб.

Цивільне судочинство відбувається на сторінках засад змагальності (частина 1 статті 12 ЦПК України ).

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За такого, кожна сторона сама розглядає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на стороні спору, а суд розглядає справу в межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже у цій статті міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності за завдання шкоди майну необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди;

б) протиправна поведінка заподіювача шкоди;

в) причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода - у зменшенні майнової сфери потерпілого, що в свою чергу тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника

Протиправність поведінки заподіювача шкоди є обов?язковою підставою деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність).

Обов?язковою підставою деліктної відповідальності є також причинний зв?язок між протиправною поведінкою і шкодою, який характеризують наступні положення: причинний зв?язок існує там, де є тимчасова послідовність явищ. Причина завжди передує результату, а останній - це тільки та зміна в зовнішньому світі, яка створюється дією причин; причина з необхідністю породжує свій наслідок.

Суб?єктивною підставою деліктної відповідальності є вина, тобто психічне ставлення осудної особи, яка досягла певного віку, до вчиненого нею протиправного діяння, а також до наслідків.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 та 2 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достовірність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази, дійшов висновку про достатність доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 1166 ЦК України.

Між тим, колегія суддів апеляційного суду з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, зазначаючи наступне.

В позовній заяві ОСОБА_5 зазначала, що в січні 2022 року ОСОБА_1 залив фарбою камеру відеоспостереження, яка була встановлена на її подвір`ї та зруйнував металевий паркан, який встановлено між суміжними житловими будинками сторін, зокрема, в трьох місцях пошкодив фундамент, на якому встановлено паркан та побив паркан в декількох місцях.

При цьому стверджувала, що таке пошкодження її майна відбулося внаслідок протиправних дій відповідача, з яким у неї конфліктні стосунки у зв`язку з тим, що відповідач на своєму подвір`ї займається ремонтом автомобілей, внаслідок чого зливає на її земельну ділянку невідомі хімічні речовини та на її зауваження не реагує.

Відповідач заперечував свою причетність до пошкодження вказаного майна, зазначаючи, що позивач тривалий час звертається до поліції, державних установ з приводу його протиправних дій, проте за результатами цих звернень його вина не встановлена.

На підтвердження протиправних дій відповідача, ОСОБА_3 надала суду першої інстанції копії скарг на адресу голови квартального комітету від 11 червня 2022 року, від 15 липня 2022 року, Первомайської міської ради від 27 червня 2022 року та письмові відповіді на її звернення Первомайського районного відділу поліції в Миколаївській області, відповідно до яких позивач повідомляла про різні конфліктні випадки протягом тривалого часу, що відбувалися між сторонами. Проте інформація зазначена у відповідях на вказані звернення не містить обставин, що підтверджують заявлені вимоги позовної заяви, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ці докази є неналежними та не стосуються предмета доказування.

Щодо доведеності наявності та розміру майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна позивача. Остання надала суду звіт про оцінку пошкодженого майна, виконаний 17 серпня 2022 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , за яким встановлено пошкодження 15 профільних листів забору) є деформація листів з гострими складками, а в деяких місця розриви, а також пошкодження фарбою ІР-відеокамери марки TD-9524S3L(D/PE/AR1. За висновками оцінювача вартість пошкоджених профільних листів забору на границі 2-3 земельної ділянки та ІР-відеокамери, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 складає 16 978.97 грн. До звіту додаються фотографії, де зафіксовані пошкодження паркана та зафіксована відеокамера.

Отже зазначеним звітом підтверджено пошкодження майна та розмір шкоди внаслідок такого пошкодження.

Між тим, зазначений доказ не підтверджує часу коли було пошкоджено це майно, місце пошкодження (де саме розташований паркан відносно будинків та присадибних ділянок сторін, механізм утворення цих пошкоджень та інш.). Не підтверджує цей доказ також причетність до пошкодження зазначеного майна й відповідача.

Суд першої інстанції зробив висновок суду першої інстанції про те, що пошкоджений паркан знаходиться на межі домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить відповідачу, а тому саме власник зобов`язаний слідкувати за тим, щоб його власність не використовувалась з метою порушення прав та інтересів інших осіб.

Проте колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду базується на припущеннях, а отже не може бути підставою для настання деліктної відповідальності відповідача за шкоду, завдану майну ОСОБА_3 . У справі, що переглядається, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність відповідними доказами наявністі складу правопорушення, який є наслідком відшкодування завданої майнової шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначала, що на підтвердження противоправних дій відповідача має відеозапис на СD диску, однак цей доказ нею не додавався до суду першої інстанції, а також клопотань про залучення такого доказу у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заявляла.

З огляду на зазначене, кожен факт та обставини, що підлягають доказуванню під час розгляду цивільної справи, зокрема й щодо протиправної поведінки особи та її винуватості у завданні шкоди, має бути підтверджено повнотою зібраних доказів, а переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед судом, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Враховуючи аналіз вказаних норм законодавства, встановлених судом обставин, наданих сторонами доказів, матеріалів кримінального провадження та наведених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального, що призвело до неправильного вирішення спору.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (пункт 4 частина 1 статті 376 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено без належного застосування норм матеріального права та без дотриманням норм процесуального права, тому це рішення підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судовий витрат, до яких відповідно до статті 133 ЦПК України віднесені витрати з судового збору, витрати на професійну правничу допомогу та витрати на проведення оцінки пошкодженого майна.

Оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги в задоволенні позовних вимог відмовлено, то витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 1 073.60 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн та витрати, пов`язані з оцінкою пошкодженого майна, на суму 2 000 грн слід покласти на ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, а тому з ОСОБА_3 на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 610.40 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представник - ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 травня 2023 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 16 978 грн 97 коп. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 610 грн 40 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 19 липня 2023 року.