РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/2050/23

Провадження №: 2/755/2095/23

"26" травня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Бурячек О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 - не з`явилася,

представник позивача - адвокат Руднєва І.С. - не з`явилася,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 - не з`явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двадцяти трьох років».

24 лютого 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

03 квітня 2023 року (вх. 15510) до суду надійшов відзив на позов, поданий відповідачем ОСОБА_2 , відповідачем висловлена позиція щодо підстав для відмови у задоволені позову в повному обсязі та долучено докази, які підтверджують матеріальне становище відповідача та наявність інших соціальних зобов`язань перед третіми особами, що впливає на вирішення даного спору по суті з урахуванням вимог статті 182 Сімейного кодексу.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. (ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України)

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, від представника позивача - адвоката Руднєвої Інни Сергіївни надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують, просили позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив в позові відмовити, посилаючись на наступні обставини. 30 квітня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, подружжя мають двох дітей - повнолітню доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні стосунки подружжя не підтримують, з серпня 2022 року подружжя проживають окремо, діти залишились проживати з матір`ю. 01 лютого 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач наголосив, що не відмовляється надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, однак вона особисто до нього за допомогою не зверталась, діти з невідомих причин не бажають спілкуватись з батьком, ігнорують його телефоні дзвінки, мати дітей обрала виключно судовий спосіб захисту та бажає отримувати матеріальну допомогу на утримання дітей від відповідача шляхом звернення з позовами про стягнення аліментів, врегулювати ці питання в досудовому порядку дружина наміру не має. Відповідач просив врахувати, що, крім дітей, має на утриманні непрацездатних батьків, яким допомагає мірі своїх фінансових можливостей, має зобов`язання по виплаті кредиту оформленого на купівлю транспортного засобу, придбаного під час перебування у шлюбі, самостійно сплачує за комунальні послуги, всі витрати погашаються відповідачем лише за рахунок заробітної плати за основним місцем роботи, його середньомісячна заробітна плата складає 18120,00 гривень, інших доходів відповідач не має, тому в разі задоволення позову та визначенння розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від всіх доходів (заробітку) щомісячно, поставить відповідача вкрай тяжке матеріальне становище та порушить принцип рівності батьків в утриманні дитини, об`єктивно оцінюючи свій матеріальний стан, відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки не більше ніж 1/12 частину від свого заробітку щомісячно.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, правом подати письмові пояснення по суті заявлених вимог, з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечень проти позову, не скористалася.

Вислухавши пояснення відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані докази та повідомлені сторонами обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Судом встановлено, що з 30 квітня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Подружжя має двох дітей - повнолітню доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Як убачається з матеріалів справи, 09 серпня 2021 року між Національним транспортним університетом - державним закладом вищої освіти, підпорядкованого Міністерству освіти і науки України, в особі ректора Дмитриченка Миколи Федоровича та ОСОБА_3 (замовник), для ОСОБА_1 (одержувач) укладено Договір №1901-21, відповідно до предмета договору є надання освітніх послуг, виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснювати надання одержувачу освітньої послуги, а саме: здійснити навчання за денною формою у 2021-2025 роках для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю/освітньою програмою 081 Право/Правознавство з обсягом навчального навантаження 240 кредитів Європейської кредитної трансферно-накопичувальної системи.

За умовами до п. 8, 9 Договору, розмір плати за надання освітньої послуги у повному обсязі встановлюється в національній валюті, при цьому виконавець має право змінювати розмір плати за навчання не частіше одного разу на рік і не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік з обов`язковим інформуванням про це замовника. Загальна вартість основної послуги за весь строк навчання становить 103 000,00 гривень, в тому числі за 2021/2022 навчальний рік - 25 750,00 гривень, 2022/2023 навчальний рік - 25 750,00 гривень, за 2023-2024 навчальний рік - 25 750,00 гривень, за 2024-2025 навчальний рік - 25 750,00 гривень.

Згідно даних, які викладено у довідці Національного транспортного університету від 08 листопада 2022 року, ОСОБА_1 є студенткою 2 курсу групи ТП-2-1 факультету «Економіка та право» за спеціальністю «Право» на денній формі навчання за контрактом (наказ про зарахування №403 від 09 серпня 2021 року), термін навчання - з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України)

Досліджуючи обставини справи, надавши оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , перебуває на її утриманні, навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків.

Відповідач є особою працездатного віку, докази про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду надано не було, також не встановлено наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, з урахуванням положень статі 182 Сімейного кодексу України, суд враховує наявність заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва ухваленого 01 лютого 2023 року в межах розгляду цивільної справи №755/11937/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Посилання відповідача на те, що на утриманні відповідача знаходиться непрацездатні батьки - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд до уваги не приймає, оскільки вказані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, надані копії пенсійних посвідчень батьків відповідача свідчать про певний соціальний статус, та не доводять факт їх спільного проживання з відповідачем та перебування на його утриманні, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків, а саме: отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатних батьків не зумовлює виникнення у відповідача обов`язку надання батькам утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати батьками матеріальну допомогу.

Що стосується кредитних зобов`язань відповідача перед Акціонерним товариством «Кредобанк» та витрати, які він несе на погашення кредиту, на думку суду, це не є підставами для зменшення розміру аліментів.

В свою чергу, позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами здатність відповідача сплачувати аліменти на її користь, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, чим не виконано вимоги частини 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

З`ясовуючи наявність вищезазначених обставин для визначення розміру аліментів, судом встановлено, що на даний час позивач, донька відповідача, продовжує навчання на денній формі навчання, на контрактній основі, та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання ( канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, оплатою на навчання.

Також, суд вважає, що витрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Під час навчання на денній формі навчання, позивач позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу не має.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця.

Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.183 СК України присудити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, в розмірі 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, на період навчання в Національному транспортному університеті.

Визначаючи розмір аліментів в розмірі меншому ніж заявлений у позовній заяві суд враховує наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини, яка перебуває на утриманні відповідача, та за рішенням суду відповідача зобов`язано сплачувати аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України, застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 09 лютого 2023 року.

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з дотриманням вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073, 60 гривень, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 182, 191, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, статтями 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280, 284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитини, яка продовжує навчання,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , у розмірі 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на період навчання в Національному транспортному університеті, починаючи з 09 лютого 2023 року і до 30 червня 2025 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

С у д д я: