Провадження №2/193/88/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я
14 липня 2023 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Шумської О.В.
за участю секретаря Оселедець О.І,
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник позивачів ОСОБА_1 , до Софіївської селищної ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Софіївського районного суду Дніпропетровської області перебуває справа за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник позивачів ОСОБА_1 , до Софіївської селищної ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
В обгрунтування позову вказує, що Рішенням виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №176 від 14.12.2012 року ОСОБА_3 взято на квартирний облік, як молодого спеціаліста.
Протоколом житлової комісії середнього та старшого начальницького складу Софіївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області №17 від 13.06.2013 року сім`ї співробітників Софіївського РВ - лейтенанту міліції ОСОБА_3 та лейтенанту міліції Попришко Сніжані Василівні, як молодим спеціалістам надано службове приміщення, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . В подальшому, 12.07.2013 року виконавчим комітетом Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області прийнято рішення №91 від 12.07.2013 року, яким вирішено видати ордер ОСОБА_3 на заселення житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 у складі сім`ї з ОСОБА_4 .
На підставі вищезазначених протоколу та рішення 26.07.2013 року між начальником Софіївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області та ОСОБА_3 укладено договір найму житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 .
З метою приватизації вищезазначеної квартири на сім`ю з трьох чоловік -подружжя ОСОБА_5 та їх доньку ОСОБА_6 , позивач ОСОБА_3 звернувся до Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області з відповідною заявою. Проте, 20.09.2021 року виконавчим комітетом Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області прийнято рішення не виключати із числа службових жилих приміщень квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
З супровідного листа разом з яким відправлено вказане рішення вбачається, що підставою для відмови стало те, що відповідно до ст. 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових.
Однак, в ході збору інформації про підстави віднесення спірної квартири до числа службових та передачі її від Головного управління МВС України в Дніпропетровській області до Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області встановлено, що зазначена квартира віднесена до числа службових поза встановленим порядком, виходячи з наступного.
Листом №279 від 21.03.2018 року Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області повідомила ГУ МВС України в Дніпропетровській області, що погоджує передачу спірної квартири до комунальної власності Софіївської селищної ради.
Голова ліквідаційної комісії Софіївського РВ ГУ МВС України у Дніпропетровській області 22.10.2018 року звернувся до голови Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області з клопотанням про виключення житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , яка обліковується на балансі Софіївського РВ ГУ МВС України у Дніпропетровській області з числа службових та подальшою передачею житла до комунальної власності Софіївського району.
Рішенням виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №117 від 10.12.2018 року зазначене клопотання не було задоволено та рекомендовано голові ліквідаційної комісії Софіївського РВ ГУ МВС України у Дніпропетровській області здійснити передачу вищезазначеної квартири зі збереженням статусу службової.

28.05.2019 року голова ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Дніпропетровській області звернувся до голови Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області з клопотанням №19760/лк про виключення житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , з числа службових та наданням попередньої згоди про передачу зазначеної квартири до комунальної власності територіальної громади.

Рішенням виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №46 від 21.06.2019 року квартиру за адресою АДРЕСА_1 виключено з числа службових та рішення виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №157 від 13.09.2011 року Про включення житлового приміщення до числа службових визнано таким, що втратило чинність.

Рішенням Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №2542-48/VII від 10.07.2019 року надано згоду на безоплатне прийняття у комунальну власність Софіївської селищної об`єднаної територіальної громади нерухомого майна - службової квартири за адресою АДРЕСА_1 .

В той же час пунктом 1 зазначеного рішення незаконно скасовано рішення виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №46 від 21.06.2019 року Про виключення квартири із числа службових.

Листом №19853/лк від 26.07.2019 року ГУ МВС України у Дніпропетровській області звернулося до Департаменту Державного майна та ресурсів МВС України з проханням передачі квартири зі сфери управління МВС України з Софіївського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області до комунальної власності Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області. На підставі рішення Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №2542-48/VII від 10.07.2019 року та листа ГУ МВС України у Дніпропетровській області №19853/лк від 26.07.2019 року, МВС України видано наказ №594 від

10.09.2019 року, яким наказано ліквідаційній комісії ГУ МВС України у Дніпропетровській області здійснити безоплатну передачу в комунальну власність територіальної громади смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що перебуває на балансі Софіївського районного відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Рішенням Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №2783-55/VII від 18.12.2019 року прийнято безоплатно до комунальної власності Софіївської селищної об`єднаної територіальної громади з балансу Софіївського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області об`єкт житлового фонду - службову квартиру за адресою АДРЕСА_1 на баланс виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області.

За актом прийому-передачі квартири від 10.03.2020 року квартиру за адресою АДРЕСА_1 безоплатно передано у комунальну власність Софіївській селищній територіальній громаді.

Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що пункт рішення 1 Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №2542-48/VII від 10.07.2019 року, яким скасовано рішення виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №46 від 21.06.2019 року Про виключення квартири із числа службових підлягає визнанню незаконним та скасуванню, оскільки спірна квартира віднесена до числа службових поза встановленим порядком, виходячи з наступного.

Представник відповідача надав суду відзив. Проти позовних вимог заперечують повністю з наступних підстав. У відповідності до статті 4 Цивільногопроцесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Насамперед, відповідач - це особа, яка порушила права позивача. Відповідач повинен бути суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. За статтею 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, якийутворюєтьсявідповідною радою на строк їїповноважень. Післязакінченняповноважень ради, сільського, селищного, міськогоголови, головирайонної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради. Виконавчийкомітет ради утворюється у складі відповідно сільського,селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міськогоголови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, іншихосіб. Згідно з ст. 53 Закону України «Про місцевесамоврядування в Україні» основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання.

Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним,міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більшеполовинивідзагального складу виконавчогокомітету.

Статтею 59 вищевказаного закону визначено, виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Виконавчий комітет Софіївської селищної ради є колегіальним органом без статусу юридичної особи

Позивачі у своїй позовній заяві визначають Відповідачем Виконавчий комітет Софіївської селищної ради - юридичну особу, , а не виконавчий орган ради, який є колегіальним органом і який в межах своїх повноважень приймає рішення. Таким чином вимога Позивачів щодо зобов`язання Виконавчого комітету Софіївської селищної ради (юридична особа) вирішити питання щодо приватизації квартири за адресою АДРЕСА_2 не можуть бути задоволені. У відповідності до пункту 12 Положення про порядок передачі квартир (будинків, жилихприміщень у гуртожитках у власність громадян на території Софіївської селищної територіальної громади, затвердженого рішенням Софіївської селищної ради від 26 січня 2022 року №1324-18/VIII органом приватизації комунального житлового фонду Софіївської селищної територіальної громади є Софіївська селищна рада.

Саме Софіївська селищна рада наділена повноваженнями розглядати питання щодо передачі у власність громадян квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, у спосіб та на умовах, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Софіївської селищної ради, Виконавчого комітету про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії представник позивача просить відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Максимов Р.І. позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідача Софіївської селищної ради, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному мати право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службового рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Порядок надання службових жилих приміщень і користування ними регулюється «Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 № 37.

Постановою Верховної Ради України № 1545-XII від 12.09.1991 року Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Відповідно до п. 6 Порядку жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Як встановлено судом, Рішенням виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №176 від 14.12.2012 року ОСОБА_3 взято на квартирний облік, як молодого спеціаліста.

Протоколом житлової комісії середнього та старшого начальницького складу Софіївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області №17 від 13.06.2013 року сім`ї співробітників Софіївського РВ - лейтенанту міліції ОСОБА_3 та лейтенанту міліції ОСОБА_4 , як молодим спеціалістам надано службове приміщення, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . В подальшому, 12.07.2013 року виконавчим комітетом Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області прийнято рішення №91 від 12.07.2013 року, яким вирішено видати ордер ОСОБА_3 на заселення житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 у складі сім`ї з ОСОБА_4 . На підставі вищезазначених протоколу та рішення 26.07.2013 року між начальником Софіївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області та ОСОБА_3 укладено договір найму житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

З метою приватизації вищезазначеної квартири на сім`ю з трьох чоловік -подружжя ОСОБА_5 та їх доньку ОСОБА_6 , позивач ОСОБА_3 звернувся до Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області з відповідною заявою.

Проте, 20.09.2021 року виконавчим комітетом Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області прийнято рішення не виключати із числа службових жилих приміщень квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Так, при вирішенні питання зміни статусу службового приміщення -квартири за адресою АДРЕСА_1 ГУ МВС України у Дніпропетровській області повністю дотримано вимоги чинного законодавства України щодо виключення зі статусу спірної квартири з числа службових, що і призвело до прийняття виконавчим комітетом Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області рішення №46 від 21.06.2019 року, яким спірну квартиру виключено з числа службових та рішення про включення її до числа службових визнано таким, що втратило чинність.

Проте, в подальшому, з метою повторного включення спірної квартири до числа службових поза встановленим законом порядком, при прийнятті рішення Софіївською селищною радою Софіївського району Дніпропетровської області №2542-48/VII від 10.07.2019 року, незаконно скасовано рішення виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №46 від 21.06.2019 року Про виключення квартири із числа службових.

Так, згідно ч. 1 ст. 118 ЖК України жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до п. 3 Порядку жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа,організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.Пунктом 4 Порядку, визначено, що до числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення. Тобто, після виключення спірної квартири з числа службових, підставою для повторного включення її до числа службових є рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради прийняте за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації, за умови, що жиле приміщення вільне, а не безпідставне скасування рішення виконавчого комітету про виключення квартири з числа службових.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Згідно з ч. 7 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні у разі незгоди сільського, селищного, міського голови (голови районної у місті ради) з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради, а у відповідності до ч. 6 зазначеної норми закону рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

З аналізу норм Закону України Про місцеве самоврядування в Україні вбачається, що рішення виконавчого комітету ради можуть бути скасовані відповідною радою у разі невідповідності Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень, а не будь-які рішення які їм заманеться та у разі незгоди сільського, селищного, міського голови (голови районної у місті ради) з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради, однак вищезазначене рішення підписано виконуючим обов`язки голови ради і ним не використано надані повноваження щодо зупинки дії рішення та внесення питання на розгляд відповідної ради, що свідчить про незаконність скасування рішення виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №46 від 21.06.2019 року Про виключення квартири із числа службових.Статтею 345 ЦК України передбачено, що фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме: не підлягають приватизації: квартири музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно із ст. 5 ЖК УРСР та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих рад та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств,організацій, установ.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про міліцію» регламентовано основні засади соціального захисту працівників міліції, серед яких надання першочергово житлової площі працівникам міліції, а саме: жила площа працівникам міліції, в тому числі працюючим на транспорті, надається місцевими радами, відповідними міністерствами та відомствами у першочерговому порядку.

Відповідно до положень ст. 96 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські забезпечуються житлом на підставах і в порядку, визначених житловим законодавством.

Поліцейським та членам їхніх сімей можуть надаватися житлові приміщення в гуртожитках та службові житлові приміщення в порядку і на умовах, визначених житловим законодавством. Поліцейські, які перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, під часзвільнення зі служби в поліції за станом здоров`я, за віком, у зв`язку із скороченням штату залишаються на цьому обліку до одержання житла з державного житлового фонду до настання визначених законом підстав для зняття із зазначеного обліку.

Статтею 16 ЖК УРСР визначено компетенцію виконавчих комітетів селищних, сільських Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території відповідної Ради до якої відноситься, зокрема здійснення управління житловим фондом Ради та видача ордерів на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду.

Згідно із статтею 18 ЖК УРСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Відповідно до статті 51 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів заучастю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. При цьому, відповідно до статті 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону правомочні володіти, користуватися та розпоряджатись об`єктами права комунальної власності, в тому числі вони виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання щодо їх відчуження, визначати в угодах і договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються і передаються в користування й оренду.

Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 передбачає подання серед інших документів і копії ордеру про надання жилої площі у гуртожитку.

Судових рішень про визнання ордеру виданому ОСОБА_3 згідно ст. 59 ЖК України, на підставі якого ОСОБА_3 був зареєстрований у квартирі, недійсним не існує.

Будь-яке інше житло не зареєстровано за позивачами на праві власності, що підтверджується довідкою ОКП Софіївське бюро технічної інвентаризації від 31.08.2021 року №195 та інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. п. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли таке втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших.

У рішенні Європейського Суду від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява №39948/06, п. п. 47, 48, Суд зазначив, що втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що передбачені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві». Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним в демократичному суспільстві», Суд повинен оцінити у контексті всієї справи загалом, чи були мотиви, наведені для виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним

забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8. Враховуючи положення статті 8 Конвенції та рішення Європейського суду, які є джерелом права, принявши безпідставне рішення про скасування рішення провиключення квартири з числа службових, що в подальшому призвело до прийняття рішення про відмову у приватизації та передач у приватну спільну сумісну власність, відповідачем здійснено непропорційне втручання в право позивачів на мирне володіння житлом, оскільки таке рішення позбавляє їх права набути право власності на це житло шляхом її приватизації.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень максимально ефективно.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Отже, враховуючи, що відповідач поза встановленим порядком повторно відніс квартиру до числа службових, після виключення її з числа службових, яке зокрема і стало підставою для передачі спірної квартири у комунальну власність з власності МВС, з метою унеможливлення її приватизації позивачами на переконання суду пункт 1 рішення Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №2542-48/VII від 10.07.2019 року підлягає скасуванню.

Також, з урахуванням позиції відповідача, який прийняв оскаржуване рішення з метою унеможливлення її приватизації, на переконання суду, відповідач використовує свої дискреційні повноваження свавільно, отже з метою максимально ефективного захисту прав позивачів, яке виключить повторне звернення позивачів до суду, ефективним способом захисту буде зобов`язання Софіївської селищної ради вирішити питання щодо приватизацію квартири за адресою АДРЕСА_1 шляхом прийняття рішення про приватизацію та передачу квартири у власність позивачів.

Керуючись ст. 6,12, 13, 15,18, 19, 263,265,268 ЦПК України, на підставі ст. ст. 118, 186 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник позивачів ОСОБА_1 , до Софіївської селищної ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області №2542-48/VII від 10.07.2019 року Про надання згоди на прийняття нерухомого майна у комунальну власність Софіївської селищної об`єднаної територіальної громади, яким скасовано рішення виконавчого комітету Софіївської селищної ради від 21 червня 2019 року №46 Про виключення квартири із числа службових.

Зобов`язати Софіївську селищну раду вирішити питання щодо приватизації квартири за адресою АДРЕСА_1 шляхом прийняття рішення про приватизацію та передачу квартири у власність ОСОБА_3 разом із членами його сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Шумська