ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Петешенкової М.Ю.,

суддів: Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства 'ДТЕК Павлоградвугілля' про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем працюючи з виробничо-структурними підрозділами ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», на посаді електрослюсаря підземного. 02 червня 2018 року під час виконання трудових обов`язків, з ним стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, про що складені акти № 19 спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1від 07 червня 2018 року та акт без номеру проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-5 від 07 червня 2018 року та отримав тілесні ушкодження, а саме струс головного мозку та забій м`яких тканин голови, забійна рана нижньої губи.

Внаслідок зазначених подій, змушений був тривалий час лікуватися, що порушило його звичне життя, зазнав втрату професійної працездатності. Згідно довідки МСЕК від 14 вересня 2018 року первинно йому було встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 80% та з 14 вересня 2018 року встановлено другу групу інвалідності до 01 жовтня 2019 року. 3 вересня 2021 року вже повторно встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 80%, та з 01 жовтня 2021 року встановлено другу групу інвалідності до 01 жовтня 2023 року.

Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, йому спричинено моральну шкоду, яку просив стягнути з відповідача на свою користь у розмірі 234 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 160 000 грн, з утриманням податку та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано наявністю підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду у розмірі 160 000 грн., оскільки травмування призвело до тяжких наслідків у вигляді втрати позивачем професійної працездатності у розмірі 80 %.

Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача до 80 000 грн., з утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, судового збору у розмірі до 1 073, 60 грн. розстрочивши виконання судового рішення на чотири місяці рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній робочий день місяця.

Апеляційна скарга мотивована помилковістю висновків суду щодо наявності моральної шкоди та визначення її розміру.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що позивач тривалий час працював у відповідача, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.30-32).

З акту №19 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом слідує, що 02 червня 2018 року ОСОБА_1 зазнав нещасного випадку при виконанні обов`язків на підприємстві відповідача, і йому було встановлено діагноз "струс головного мозку та забій м`яких таканин голови, забійна рана нижньої губи".

Також із даного акта вбачається, що особою, яка допустила порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими були порушені вимоги з охорони праці.

У зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю позивач пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією за результатами якого 14 вересня 2018 року первинно позивачу було встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 80% та з 14 вересня 2018 року встановлено другу групу інвалідності до 01 жовтня 2019 року. 3 вересня 2021 року вже повторно встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 80%, та з 01 жовтня 2021 року встановлено другу групу інвалідності до 01 жовтня 2023 року.

Відповідно до положень ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Ст. 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Положеннями ст. 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ч.ч.1, 5 ст. 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, встановивши факт завдання моральної шкоди ОСОБА_1 у зв`язку із настанням нещасного випадку з важкими наслідками, що призвів до отримання позивачем тілесних ушкоджень та тривалого лікування, що змусило вживати медичні препарати, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, суд обґрунтовано прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та правомірно поклав обов`язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача.

Правова позиція з приводу застосування принципів розумності, виваженості та справедливості при визначені розміру моральної шкоди викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі 197/42/20.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту спричинення потерпілому моральної шкоди належними доказами у справі, колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша та друга статті 77 ЦПК України у вказаній редакції).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України у зазначеній редакції).

Закону, який би передбачав можливість встановлення факту завдання моральної шкоди потерпілому від нещасного випадку на виробництві лише на підставі висновку МСЕК, немає та не було. Разом з тим, вирішуючи спір про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку із ушкодженням здоров`я, суд першої інстанції не мав встановлювати належність або неналежність виконання МСЕК обов`язку зі встановлення факту завдання позивачеві моральної шкоди. Отже, наявність у МСЕК вказаного обов`язку не обмежує суд у праві встановити факт завдання моральної шкоди на підставі інших доказів, врахувавши характер каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, залишкову працездатність потерпілого тощо. Тому необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів моральні страждання, не маючи встановленого органами МСЕК факту заподіяння йому моральної шкоди.

Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 грудня 2018 року по справі №210/5258/16-ц, провадження №14-463 цс 18.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і обґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова