Справа № 570/1547/23
Номер провадження 2/570/664/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

представника позивачки, адвоката Максимчука В.П.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача, адвоката Мазура Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне в порядку спрощеного позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що вона і ОСОБА_1 з 03 вересня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського районного суду від 30 вересня 2021 року, під час шлюбу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Червук В.М., зареєстрованого у реєстрі за № 509, набув право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , крім того 20 вересня 2019 року ОСОБА_1 на підставі посвідчення митниці RV 0040873 від 19 вересня 2019 року набув у власність автомобіль марки "Peugeot 308 SW", 2009 року випуску, який в подальшому, а саме 16 жовтня 2021 року був відчужений без її згоди та перереєстрований на нового власника, вважаючи дану квартиру та автомобіль об`єктами права спільної сумісної власності сторін по справі, які підлягають поділу між сторонами в рівних частинах, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить визнати за нею право власності на 50/100 частин вищевказаної квартири та стягнути з відповідача в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя компенсацію вартості 1/2 частини вищевказаного автомобіля в сумі 146455,00 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 позов підтримала і суду пояснила, що квартира і автомобіль були придбані за час шлюбу, а після його розірвання, вона із відповідачем не змогли дійти згоди з приводу добровільного розподілу майна, тому вона була змушена звертатися з даним позовом до суду. Зазначила, що вона претендує на половину квартири, а також на половину вартості автомобіля, який був придбаний у шлюбі і проданий без її згоди. Відповідач ОСОБА_1 сказав їй, що автомобіль продано, щоб його не ділити після розірвання шлюбу, а натомість невдовзі після розірвання шлюбу він купив інший автомобіль, тому просить позов задоволити.

Представник позивачки, адвокат Максимчук В.П., в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Суду пояснив, що вищевказана квартира та автомобіль, який вже продано, є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягає поділу між сторонами в рівних частках. Згоди на продаж автомобіля, що є спільною сумісною власністю подружжя, позивачка ОСОБА_4 не давала, виручені кошти із продажу автомобіля відповідач відклав для того, щоб вже після розірвання шлюбу придбати інший автомобіль, а тому він вважає, що є законні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що дійсно до 30 вересня 2021 року перебував із позивачкою ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. Автомобіль він продав 16 березня 2021 року, коли вони ще перебували у шлюбі, а не в жовтні 2021 року, як стверджувала позивачка у позовній заяві. Він продав автомобіль за 7000 доларів США і за таку ж суму коштів купив інший автомобіль вже після розірвання шлюбу, а тому вважає автомобіль своєю особистою власністю. Крім того, не заперечив проти визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину квартири.

Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Мазур Р.В., в судовому засіданні позов визнав частково, підтримав пояснення відповідача та поданий відзив на позовну заяву. Зазначив, що автомобіль був проданий тоді, коли сторони перебували у шлюбі і гроші із його продажу були витрачені на потреби сім`ї. Інший автомобіль був придбаний ОСОБА_1 в листопаді 2021 року, коли шлюб між сторонами вже був розірваний, а тому автомобіль є особистою власністю відповідача. Крім того, не заперечив проти визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину квартири, яка була придбана у шлюбі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2011 року, який було розірвано рішенням Рівненського районного суду від 30 вересня 2021 року.

На підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Червук В.М., зареєстрованого у реєстрі за № 509, ОСОБА_1 набув право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із листа Територіального сервісного центру № 5641 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Рівненській області № 31/3аз-17-5641-2022 від 15 лютого 2023 року у відповідь на адвокатський запит адвоката Максимчука В.П., відповідно до інформації, що наявна в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів за ОСОБА_1 20 вересня 2019 року був зареєстрований автомобіль марки "Peugeot 308 SW", 2009 року випуску, на підставі посвідчення митниці RV 0040873 від 19 вересня 2019 року і 16 жовтня 2021 року вказаний транспортний засіб перереєстровано на нового власника.

Згідно висновку експертного дослідження № ЕД-19/118-23/2806-АВ від 14 березня 2023 року, середня ринкова вартість автомобіля марки "Peugeot 308 SW", 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 станом на 14 березня 2023 року складає 292910,00 грн.

Як вбачається із листа Територіального сервісного центру № 5641 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Рівненській області № 31/41аз-17-5641-2023 від 10 червня 2023 року у відповідь на адвокатський запит адвоката Мазура Р.В., відповідно до інформації, що наявна в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів 16 березня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу № 6726/21/057255 автомобіль марки "Peugeot 308 SW", 2009 року випуску перереєстровано за ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення, суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Із змісту п.п.23, 24 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

За таких обставин, суд вважає, що спірна квартира, а також автомобіль набуті сторонами за час шлюбу, а тому у відповідності до чинного законодавства є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно висновку Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2019 року у справі № 645/4711/15-ц один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім 'ї чи не на її потреби.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц виклав наступну правову позицію: "При розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна".

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що в наявності є порушення прав позивачки, за захистом яких спрямоване її звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення. Тобто, є підстави поділити спільну сумісну власність подружжя між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні і за ОСОБА_4 слід визнати право власності на 50/100 часток квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 42,7 кв.м., яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 . Крім того, зважаючи на ту обставину, що автомобіль марки "Peugeot 308 SW", 2009 року випуску був придбаний відповідачем ОСОБА_1 за час перебування у шлюбі, тому він також є спільною сумісною власністю подружжя, а оскільки згоди на його відчуження позивачка не надавала, за виручені з продажу кошти відповідач після розірвання шлюбу придбав інший автомобіль, чого не заперечив він сам у судовому засіданні, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягнення компенсації вартості 1/2 частини відчуженого без її згоди автомобіля.

У зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 , необхідно стягнути на користь позивачки ОСОБА_4 сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір.

Керуючись ст.ст.76, 78, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.57, 60, 68-71 Сімейного кодексу України ст.ст.16, 355, 368, 369, 370, 371, 372 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на 50/100 часток квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 42,7 кв.м.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки "PEUGEOT 308 SW", 2009 року, який був спільною сумісною власністю подружжя та відчужений без згоди ОСОБА_2 , в сумі 146455 (сто сорок шість тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 1963 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят три) гривні 66 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 03 жовтня 2011 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 19 лютого 2003 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 18 липня 2023 року.

Суддя Остапчук Л.В.