Справа №201/6080/23
Провадження № 2/201/2280/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

25.05.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с. № 4-5) Позов сформовано в системі «Електронний суд» та підписано адвокатом Скржешевським М.С. (діє на підставі ордеру від 24.05.2023р. -а.с.№ 14).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2023р. головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В. (а.с. №1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.05.2023р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№19).

Представник позивачки в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що сторони зареєстрували шлюб 22.09.2003р. в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області під актовим записом №373. Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Представник позивачки зазначав, що родина сторін розпалася остаточно, спільне господарство вони не ведуть, мають роздільний бюджет, подружні стосунки припинено через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові і поваги. По тексту позову представник позивачки також заначив, що після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Сторони (їх представник) в судові засідання, які призначалися на 13.07.2023р. та 19.07.2023р., не з`явилися.

Представник позивачки - адвокат Скржешевський М.С. в заяві від 12.07.2023р., сформована в системі «Електронний суд», підтримав позов, просив справу розглядати за їх з позивачкою відсутності (а.с. № 28-29).

Позивачка в заяві до суду від 14.07.2023р., яка надійшли на е/пошту суду, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, повідомила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені ще з серпня 2014р. Також в цій заяві додатково зазначила, що з квітня 2022р. вона з сином знаходиться у Швеції. Позивачка просила врахувати і ті обставини, що Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області від 24.01.2022р. через те, що відповідач був не згоден з розірванням шлюбу, суд їм надав строк для примирення 3 місяці, втім, примирення між ними не відбулося (а.с. № 38-39).

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, які призначалися судом на 13.07.2023р. та 19.07.2023р., повторно не з`явився, про дати та час розгляду справи повідомлявся у відповідності до можливостей суду по повідомленню сторін у справі, які станом на 19.07.2023р., проживають (або зареєстровані) на тимчасово окупованих територіях України або в зоні бойових дій, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.№ 26, 37).

Відправлення поштової кореспонденції за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання відповідача (м. Маріуполь Донецької області а.с. № 9-10, 18) є неможливим у зв`язку з тим, що м. Маріуполь Донецької області наразі є тимчасово окупованою територією України, що підтверджується відповіддю наданою ДД АТ «Укрпошта» від 12.10.2022р. (а.с.№21, 32).

Про дату судового засідання 19.07.2023р. відповідач був повідомлений також шляхом направлення sms-повідомлення на номер телефона, який зазначено в базі документообігу Д-3 Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області (а.с. № 27), втім sms-повідомлення відповідачем не отримано, є позначка «абонент тимчасово недоступний» (а.с. № 36).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, суд у відповідності до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалив у справі рішення суду в судовому засіданні 19.07.2023р. за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення по справі заочного рішення у цій справі немає, оскільки відсутня сукупність умов для винесення заочного рішення, яка передбачена ст. 280 ЦПК України. Так, з ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.01.2022р. у справі № 263/14970/21 вбачається, що відповідач станом на 24.01.2022р. на розірвання шлюбу був не згоден, наполягав на розірванні шлюбу, отже цій позиції відповідача буде дана належна оцінка поряд з іншими обставинами у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.09.2003р. у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області під актовим записом №373 (а.с. №15).

Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який наразі є неповнолітнім (а.с. № 16)ю

Сторони припинили шлюбні відносини, зі слів позивачки, з серпня 2014р., шлюбні відносини не склалися через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові і поваги, подружжя не веде спільного господарства, має роздільний бюджет, з квітня 2022р. позивачка з сином проживає у Швеції.

Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені, зі слів позивачки, з серпня 2014р. (отже, майже 9 років назад), з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач заперечень стосовно позову в межах цивільної справи № 201/6080/23 не висловив, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

При ухваленні рішення суд зазначає період остаточного припинення шлюбно-сімейних стосунків між сторонами саме з серпня 2014р., зі слів позивачки, відповідно до даних, які містить заява позивачки від 14.07.2023р. (а.с. № 38-39), оскільки відповідач своїх заперечень проти позову суду не направив, а також не повідомив суду іншого періоду припинення шлюбних стосунків.

Одночасно з ухваленням рішення суду про розірвання шлюбу, суд не вирішує питання про зміну прізвища позивачки у відповідності до положень ст.113 Сімейного Кодексу України, оскільки представник позивачки по тексту позовної заяви зазначив, що після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

При розгляді справи судом враховані ті обставини, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.01.2022р. у справі № 263/14970/21 сторонам було надано строк для примирення (справа станом на 24.02.2022р. судом не була розглянута по суті) (а.с. № 27, 42), втім, примирення не відбулося, позивачка знову 25.05.2023р. звернулася до суду та наполягає на розірванні шлюбу.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 858 грн. 88 коп., позов сформовано в системі «Електронний суд» (а.с.№3).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 22.09.2003р. Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області під актовим записом №373, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 858 грн. 88 коп.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.