ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1399/22 Номер провадження 22-ц/814/3513/23Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М.І. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» про визнання недійсним договору оренди землі та додаткових угод до нього, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права оренди, скасування права оренди земельної ділянки та стягнення безпідставно набутих грошових коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 березня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Кашуби М.І. в сел. Нові Санжари, (дата складання повного тексту не зазначена),-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до районного суду з даним позовом.

Зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входило право померлої ОСОБА_4 на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Ілліча, розміром 4,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Вказували, що у березні 2017 року з листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 06.03.2017 року ОСОБА_2 стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_3 , який доводиться позивачам племінником, є сином їх брата ОСОБА_5 і, відповідно - онуком померлої ОСОБА_4 , у липні 2006 року одержав свідоцтво про право на спадщину № 1553 від 10.07.2006 року, відповідно до якого успадкував право на земельну частку (пай) своєї баби, матері позивачів - ОСОБА_4 , що було посвідчено вищезазначеним сертифікатом на право на земельну частку (пай).

30.12.2008 року між ОСОБА_3 та «Чиста Криниця» було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0982, площею 4,6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, Нехворощанська сільська рада.

Зазначали, що за період користування земельною ділянкою ТОВ «Чиста Криниця» виплатило ОСОБА_3 орендну плату в розмірі 204 526,72 грн.

Так, в подальшому відповідно до рішень судів було припинено право власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 , визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частини даної земельної ділянки, після померлої ОСОБА_4 .

Зазначали, що реєстрація права оренди товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» на земельну ділянку не відповідає вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», адже орендодавець не є власником землі.

Вважали, що у зв`язку з тим, що спадщина після смерті ОСОБА_4 належить їм з часу її відкриття, то ОСОБА_3 отримав орендну плату у сумі 204 526,72 грн. від ТОВ «Чиста Криниця» без достатньої правової підстави, без наявності між ними правомірних договірних орендних правовідносин. Як наслідок, за положеннями ст. 1212 ЦК України у відповідача ОСОБА_3 виникає обов`язок повернути таку орендну плату позивачам, як законним власникам земельної ділянки.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 березня 2023 року позов задоволено.

Визнано недійсними договір оренди землі від 30.12.2008 року та додаткову угоду до договору оренди землі від 19.02.2018 року, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» та ОСОБА_3 , відповідно до яких передано в оренду земельну ділянку площею 4,6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:001:0982, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада.

Скасовано рішення про державну реєстрацію речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста криниця» на земельну ділянку, площею 4,6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:001:0982, за адресою: Полтавська область, Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, зареєстрованого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Чиста криниця».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 набуту без достатньої правової підстави орендну плату в сумі 102 263,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 набуту без достатньої правової підстави орендну плату в сумі 102 263,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 1022,64 грн. сплаченого при зверненні до суду судового збору за вимогу майнового характеру.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 1022,64 грн (одна тисяча двадцять дві гривні шістдесят чотири копійки) сплаченого при зверненні до суду судового збору за вимогу майнового характеру та 992,40 грн. сплаченого при зверненні до суду судового збору за вимогу немайнового характеру.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» на користь ОСОБА_1 - 992,40 грн. сплаченого при зверненні до суду судового збору за вимогу немайнового характеру.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржив ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував те, що оспорюваний договір був укладений тоді, коли він був законним власником земельної ділянки, а тому немає підстав для визнання його не дійсним, так само, як і відсутні підстави для стягнення коштів в порядку ст.1212 ЦК.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входило право померлої ОСОБА_4 на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Ілліча, розміром 4,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Після смерті ОСОБА_4 , Новосанжарською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, спадкоємцем по заповіту був ОСОБА_3

10.07.2006 року Новосанжарською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з договором оренди землі від 30.12.2008 року, ОСОБА_3 передав в оренду ТОВ «Чиста Криниця» строком на десять років земельну ділянку площею 4, 6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Нехворощанської сільської ради.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року у справі № 542/724/17, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадкування задоволено та встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Нехворощанської сільської ради народних депутатів Новосанжарського району Полтавської області Зінченко Іриною Володимирівною 11 вересня 2001 року за реєстровим № 93; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 10.07.2006 року ОСОБА_3 Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області; визнано недійсним розпорядження голови Новосанжарської державної адміністрації Полтавської області № 383 від 28.08.2008 року в частині (пункт 497 розпорядження) передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки № НОМЕР_1 загальною площею 4,63 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0218531 Проекту організації території земельних ділянок в розмірі земельних часток (паїв) на ділянці приватизації колишнього КСП ім. Ілліча із земель колективної власності, що знаходяться на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 018813 на земельну ділянку площею 4,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, виданий ОСОБА_3 30.12.2008 року Новосанжарським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру».

Постановою Полтавського апеляційного суду від 23.04.2020 року, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року залишено без змін.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року у справі № 542/1426/21, позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності на земельну ділянку задоволено та припинено право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер :00:001:0982, площею 4, 6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, Нехворощанська сільська рада (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 25191570 від 05.03.2018); визнано за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки площею 4, 6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:001:0982 за адресою: Полтавська область, Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада, як за спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки площею 4, 6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:001:0982 за адресою: Полтавська область, Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада, як за спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Рішення набрало законної сили 09.08.2022 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №116661037 від 12.03.2018 року, земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0982 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,6325 га ОСОБА_3 передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Чиста криниця». Підставою виникнення речового права оренди зазначено договір оренди землі від 30.12.2008 року та додаткову угоду до нього від 19.02.2018 року. Строк дії оренди становить 20 років. Підставою внесення запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень .

Згідно з довідкою ТОВ «Чиста Криниця» №743 від 14.09.2022р., ОСОБА_3 нарахована та виплачена орендна плата за період з 2009 по 2021 рік в сумі 204 526,72 грн.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що спадщина, до якої входить спірна земельна ділянка належить спадкоємцям ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з моменту її відкриття і враховуючи рішення судів, ОСОБА_3 не є власником зазначеної земельної ділянки, а отже не мав права передавати її в оренду.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої, третьої статті 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

За змістом зазначених норм законодавства, право власності на земельну ділянку, а також постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації.

Таким чином, набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2019 року у справі № 343/1048/17 та від 05 березня 2020 року у справі № 495/9579/16-ц.

Отже, правовідносини, пов`язані з відкриттям спадщини не пов`язані з правом власності особи на майно, адже громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а не на підставі її відкриття. Тобто на момент отримання відповідачем права на спадкування земельної ділянки, позивачі ще не набули статусу землекористувачів, і як наслідок, не отримали право користування спірною земельною ділянкою.

Згідно пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Указана норма права спростовує твердження суду з приводу того, що у розумінні статті 1220 ЦК України право власності позивача на земельну ділянку починається з моменту смерті спадкодавця.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_3 не мав права передавати земельну ділянку в оренду.

Крім того, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Водночас, як зазначив Касаційний цивільний суд у постанові від 10.03.2021 р. у справі № 201/8412/18, наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлювати суд на момент його укладення. Тобто недійсність договору має існувати в момент його укладення,

Таким чином, на час укладання ОСОБА_3 договору оренди землі від 30.12.2008 року позивачі не мали права власності на спірну земельну ділянку, їх права не зачіпались та відсутні підстави стверджувати про недійсність даного правочину на момент його укладення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

За відсутності підстав для визнання недійсним договору оренди, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ«Чиста Криниця», позивачами невірно обраний спосіб захисту порушеного права.

Крім того, ЦК України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Так у постанові Великої палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року справа №145/2047/16-ц зазначено, що : «Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві та в додаткових поясненнях, а також заперечення відповідача, позивач у цій справі наполягає на поверненні йому земельних ділянок, вважаючи, що ці ділянки знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

У зв`язку з наведеним в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в частині визнання недійсним договору оренди землі та додаткових угод до нього, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права оренди, скасування права оренди земельної ділянки слід відмовити.

Не може також бути задоволена вимога щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої ст.509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою ст.11 ЦК України.

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

У даній справі встановлено, що ОСОБА_3 виплачена орендна плата за період з 2009 року по 2021 рік в сумі 204 526,72 грн. на підставі укладеного з ТОВ«Чиста Криниця» договору оренди, а тому ці кошти не є безпідставними.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаній обставині та помилково задовольнив позовні вимоги.

Виходячи з викладеного, рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374,376 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 березня 2023 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» про визнання недійсним договору оренди землі та додаткових угод до нього, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права оренди, скасування права оренди земельної ділянки та стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.07.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

В.П. Пікуль