Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2023 р.

м. Київ

справа № 755/8100/23

провадження № 2/755/4427/23

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

УСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (далі - ТОВ «Новобудова») звернулось з позовом до суду про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за отримані послуги з утримання будинку на загальну суму 15 548,74 грн. та стягнення з відповідача судового збору в сумі 2 684,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 21.09.2010 року, а також являється споживачем послуг, наданих підприємством позивача. В порушення норм діючого законодавства відповідач не виконує своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за отримані послуги з утримання будинку, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01 серпня 2020 року по 01.06.2023 року у розмірі 14 775,56 грн., а також, на думку позивача, у зв`язку із порушенням виконання зобов`язань відповідачем має бути сплачено на користь позивача 3% річних у розмірі 179,93 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 593,25 грн., розрахованих на суму заборгованості, що є предметом спору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, постановлено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, роз`яснено учасникам справи процесуальні права та строки подачі письмових заяв по суті позову.

Відповідач ОСОБА_1 не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 19.06.2023 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі Договору про надання послуги з управління багатоквартирними будинками № 2-В від 24 липня 2020 року ТОВ «Новобудова» є управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , який зобов`язався надавати співвласникам послугу з управління будинком, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем, утримання ліфтів, тощо.

За даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.06.2021 року на підставі Договору дарування від 01.10.2010 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті З частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що за період з 01 серпня 2020 року до 01 червня 2023 року відповідач своєчасно не вносить плату за отримані послуги з утримання будинку, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 14 775,56 грн., заборгованість нарахована щодо квартири АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 , та заборгованість підтверджується представленими підприємством позивача довідками та розрахунками.

Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті коштів за отримані послуги з утримання будинку за період з 01 серпня 2020 року до 01 червня 2023 року, та діючи в межах позовних вимог, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 593,25 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 179,93 грн., розраховані позивачем.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. за ставкою станом на 01 січня 2023 року, що відповідає положенню ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 322, 509, 526, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 10, ) заборгованість за отримані послуги з утримання будинку у розмірі 15 548,74 грн. та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., а всього на загальну суму 18 232 (вісімнадцять тисяч двісті тридцять дві) гривні 74 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17 липня 202 3 року.

Суддя: В.І. Галаган