справа № 401/2959/22>
провадження № 22-ц/4809/634/23>
судді Кропивницького апеляційного суду Письменного О.А. у цивільній справі 22-ц/4809/634/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, тобто з 27 серпня 2020 року.

17 липня 2023 року колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі суддів Письменного О.А. Мурашка С.І. та Чельник О.І. рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2023 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст.375 ЦПК України вважаю за необхідне висловити окрему думку стосовно даного судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову апеляційний суд послався на наявність підстав у відповідача нараховувати борг позивачу за надані послуги, оскільки той незаконно самовільно від`єднався від мереж теплопостачання.

Не згодний з такою позицією апеляційного суду, виходячи з такого.

Судом було встановлено, що 27 серпня 2020 року належну позивачу квартиру АДРЕСА_1 було відключено від мереж централізованого опалення, про що було складено відповідний Акт.

Це відключення було здійснено відповідно до рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 11 червня 2020 року про надання позивачу дозволу на встановлення у квартирі індивідуального опалення.

Отже, з 27.08.2020 позивач не користувався послугами відповідача щодо опалення своєї квартири, що є встановленим фактом.

Вирішуючи спір, апеляційний суд в порушення принципів диспозитивності і змагальності сторін вийшов за межі позовних вимог та ухвалив рішення про порушення позивачем встановленого порядку відключення належної йому квартири від мережі централізованого опалення, хоч це питання не є предметом даного спору і не ставилось перед судом позивачем.

Суд також визнав за позивачем обов`язок оплачувати послуги за опалення місць загального користування.

Відповідачем зустрічних вимог заявлено не було. Про обов`язок позивача оплачувати послуги за опалення місць загального користування, відповідачем не згадувалось навіть в своїх запереченнях.

Вийшовши за межі позовних вимог, апеляційний суд фактично розглянув спір, який не був ініційований сторонами і ухвалив у ньому рішення. В результаті власний вердикт про винність позивача було покладено як преюдиційний факт в основу рішення про відмову у задоволенні позову.

Крім того, вирішивши по суті інший спір про незаконне від`єднання квартири від мереж централізованого опалення позивача, апеляційний суд тим самим погіршив його становище в порівнянні з тим, що існувало до звернення в суд.

Є сталою позиція, якої притримується Верховний Суд, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, однак за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

В даній справі апеляційний суд порушив цей принцип.

Крім зазначеного вище, моя незгода з Постановою апеляційного суду полягає в наступному.

Апеляційний суд, зокрема, аргументував відмову у задоволенні позову тим, що позивач не ставив питання про розірвання договору.

Не погоджуюсь з такою позицією апеляційного суду.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Користування житлово-комунальними послугами здійснюється на підставі договорів між споживачем і постачальником, що розробляється постачальником згідно з Типовими договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Обов`язок підготувати договір і запропонувати його для укладання споживачеві покладається на виконавця послуг.

В справі, що розглядається, між сторонами не було укладено письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення.

Враховуючи, що відповідач не посилався на відмову споживача укласти такий договір, є очевидним, що виконавець його до укладання споживачу не пропонував.

При цьому варто зазначити, що за правилами п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 ЦКУ належить вчиняти у письмовій формі.

Отже, можна припустити, що, оскільки позивач певний час користувався мережами централізованого опалення, між сторонами склались фактичні договірні стосунки, тобто правочини, які існували між сторонами у момент їх виконання і припинялись у момент їх вчинення.

В даному випадку питання про розірвання договору можливо ставити при наявності договору, який був укладений у відповідності до норм чинного законодавства, де сторони чітко визначили його істотні умови, і тривалість якого визначена у часі.

Висновок суду про необхідність звернення ОСОБА_1 з позовом про розірвання фактичних договірних відносин не відповідає чинному законодавству України.

За встановлених судами обставин, доведених сторонами фактів, вважаю рішення суду першої інстанції правильним і законним.

Суддя О.А. Письменний