Справа № 192/1214/23
Провадження № 2/192/345/23
Ухвала

Іменем України

14 липня 2023 року

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Н.В., розглянувши позовну заяву Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра до ОСОБА_1 , третя особа - Державне підприємство "Дніпровське лісове господарство", про скасування державної реєстрації прав власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки,

встановила:

23 червня 2023 року Правобережна окружна прокуратура міста Дніпра звернулась до суду із використанням системи «Електронний суд» із позовом, у якому просить:

скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :06:002:0027, площею 0,25 га за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) здійснену на підставі рішення державного реєстратора Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Сердюка Євгена Васильовича № 54788581 від 21.10.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250;

зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) повернути земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0027 площею 0,25 га державі в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ();

скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :06:002:0027 площею 0,25 га у Державному земельному кадастрі.

Ухвалою судді від 28 червня 2023 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строку на усунення недоліків.

Копію зазначеної ухвали до було направлено позивачу на офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі та доставлено до електронного кабінету користувача Електронного суду 28 червня 2023 року, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного документу.

06 липня 2023 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків із позовною заявою у новій редакції.

Разом з тим недоліки позовної заяви позивач усунув не повністю, а саме:

не зазначив ціну позову;

не надав докази про сплату судового збору за вимогу майнового характеру, не зазначив підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, якщо такі наявні, та не надав документи, що їх підтверджують.

У заяві про усунення недоліків щодо виконання вимог ухвали суду в частині зазначення ціни позову та сплати судового збору за вимогу майнового характеру повідомляється, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці. Подібна правова позиція викладена в постанові ВП ВС від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19. У даному випадку позов прокурором поданий про повернення ділянки власнику майна від незаконного володільця зв`язку у з тим, що право власності на спірне майно земельну ділянку набуто не у спосіб, передбачений законом, та поза волі власника такого майна. В разі вирішення спору шляхом задоволення позову в даному випадку не відбувається зміна належності спірного майна, а захищаються інтереси власника землі, що проявляються щодо відповідача в зобов`язально-правовій формі, а саме - у формі повернення земельної ділянки. Тобто позов, поданий прокурором, є немайновим, оскільки позовні вимоги не направлені на «збагачення» позивача, яке можна оцінити вартісно. Така правова позиція узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 02.12.2020 у справі № 905/105/20. Отже, позовні вимоги про скасування державної реєстрації речових прав у Державному реєстрі речових прав, зобов`язання повернути земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі відносяться до вимог немайнового характеру. Крім того, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду враховує, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету ("Креуз проти Польщі", № 28249/95 від 19.06.2001). Разом з тим, суд в ухвалі щодо залишення позовної заяви без руху, посилається на ухвалу Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 923/441/18, в якій зазначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Крім того, необхідно зазначити, що спір у справі № 915/441/17 не є подібним до спору у справі, що розглядається, оскільки позовні вимоги стосуються витребування земельної ділянки з постійного користування.

Суд вважає доводи прокурора щодо того, що всі заявлені вимоги є вимогами немайнового характеру є необґрунтованими з огляду на такі обставини.

Суд звертає увагу, що позивач просить скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, зобов`язати відповідача ОСОБА_1 повернути земельну ділянку державі в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Суд також звертає увагу, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 22 червня 2023 року власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_1 , тобто відповідач у справі.

Тому очевидним є, що рішення у справі може вплинути на склад майна відповідача, оскільки оспорюється право власності відповідача на земельну ділянку.

Натомість, як вбачається з постанови Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 905/105/20, на яку посилається позивач, правовідносини між Маріупольською міською радою Донецької області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харбор" були врегульовані договором оренди земельної ділянки і цей спір виник з орендних правовідносин. Предметом позову у даній справі була вимога керівника місцевої прокуратури про повернення орендарем - ТОВ "Харбор" земельної ділянки орендодавцю - Маріупольській міській раді. При цьому право власності Маріупольської міської ради на земельну ділянку, яка була предметом договору оренди, не оспорювалось, і спір не був пов`язаний з підтвердженням права на земельну ділянку.

Окрім того, як вбачається постанови Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 905/105/20, позовна заява у вказаній справі обґрунтовувалась тим, що укладений сторонами договір оренди земельної ділянки був припинений у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, відтак, наявна була підстава для повернення земельної ділянки орендодавцю. Верховний Суд погодився з доводами прокурора у цій справі щодо немайнового характеру позовної вимоги про повернення земельної ділянки, оскільки у даному випадку мали місце правовідносини сторін, які врегульовані договором оренди, строк дії якого закінчився, а судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна може визначається з урахуванням вартості спірного майна, лише у позадоговірних зобов`язаннях. Верховний Суд дійшов висновку, що позовна вимога прокурора про зобов`язання повернути земельну ділянку у даному випадку мала немайновий характер, оскільки є вимогою про виконання обов`язку в натурі (повернення належної орендодавцеві земельної ділянки), об`єктом вимоги є дія зобов`язаної сторони, що не піддається грошовій (вартісній) оцінці, а вирішення спору не вплине на склад майна сторін спору та не змінить власника майна.

Таким чином, предмет спору, обставини та характер спірних відносин у справі № 905/105/20 та справі № 192/1214/23 за позовом прокурора до ОСОБА_1 , є різними, а тому посилання прокурора на постанову Верховного Суду у справі № 905/105/20 є некоректним.

Таким чином, суд вважає, що недоліки позовної заяви позивач у встановлений судом строк усунув не повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, позову заяву потрібно повернути позивачу.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

постановила:

Позовну заяву Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра до ОСОБА_1 , третя особа - Державне підприємство "Дніпровське лісове господарство", про скасування державної реєстрації прав власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.В. Ковальчук