ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5936/23 Справа № 209/552/23 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О.О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 травня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана анкета-заява №б/н від 07 квітня 2010 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а Позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10 000,00 грн.

Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором, але в процесі користування кредитним рахунком Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Спадкоємці Позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 30 квітня 2021 року по 30 жовтня 2021 року.

В даному випадку спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позивачем 10 серпня 2022 року була направлена претензія кредитора до Другої Кам`янської нотаріальної контори та 22 серпня 2022 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого Позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

09 вересня 2022 року до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 07 квітня 2010 року становить 7 655,95 грн, яка складається з наступного: 7 655,95 грн - заборгованість за тілом кредитом, в т.ч. 7 655,95 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії.

З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 07 квітня 2010 року в розмірі 7 655,95 грн, а також понесені позивачем судові витрати.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 травня 2023 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана анкета-заява №б/н від 07 квітня 2010 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а Позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10 000,00 грн (а.с.21-50).

Із даного розрахунку вбачається, що у ОСОБА_2 на момент його смерті існувала заборгованість за кредитним договором в сумі 7 655,95 грн, яка складається з наступного: 7 655,95 грн - заборгованість за тілом кредитом, в т.ч. 7 655,95 грн заборгованість за поточним тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії (а.с.7-14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.57-58).

Згідно відповіді Другої кам`янської державної нотаріальної контори від 13 серпня 2022 року на претензію банку, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніхто із спадкоємців для оформлення спадщини не звертався і спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора №SAMDNWFC6 від 13 липня 2022 року (а.с.62).

Також судом установлено, що 09 вересня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» зверталося до відповідачів з листом-претензією про сплату заборгованості за кредитним договором від 07 квітня 2010 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (а.с.63-66).

Із досліджених судом копії паспортів ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 було встановлено, що вони були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.51-56).

За інформацією, яка міститься в картотеці Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, на час смерті гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване з 27 грудня 1990 року по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстроване з 27 грудня 1990 року по теперішній час; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстроване з 27 грудня 1990 року по теперішній час; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання зареєстроване з 11 липня 2017 року по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання зареєстроване з 11 липня 2017 року по теперішній час; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання зареєстроване з 11 липня 2017 року по теперішній час (а.с.94).

03 травня 2023 року до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла копія спадкової справи після померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.95-101), відповідно до якої спадкова справа заведена на підставі претензії банка.

Відмовляючи у задоволенні даного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт проживання спадкоємців із спадкодавцем на момент його смерті, отримання відповідачами майна спадкодавця та вартість даного майна для задоволення вимог кредитора.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до змісту ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

За змістом ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В силу ст.ст.526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

З аналізу наведених норм слідує, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки спадкоємці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом із спадкодавцем на момент його смерті, а отже вважаються такими, що прийняли спадщину, тому повинні задовольнити вимогу банку щодо повернення заборгованості.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, з наступних підстав.

Поняття спадкування закріплене у ст.1216 ЦК України, відповідно до якої спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Загальні правила пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців визначається нормами ст.1281 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Обов`язок задовольнити вимогу повернути заборгованість, яка на думку банку виникла внаслідок неповернення відповідачем боргу за кредитним договором згідно зі ст.1219 ЦК України не є таким, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов`язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто, є таким, що входить до складу спадщини.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Такими, що прийняли спадщину вважаються також малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, якщо не було подано заяву про відмову від спадщини у порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.57-58).

Із даного позивачем розрахунку вбачається, що у ОСОБА_2 на момент його смерті існувала заборгованість за кредитним договором в сумі 7 655,95 грн, яка складається з наступного: 7 655,95 грн - заборгованість за тілом кредитом, в т.ч. 7 655,95 грн заборгованість за поточним тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії (а.с.7-14).

Згідно відповіді Другої кам`янської державної нотаріальної контори від 13 серпня 2022 року на претензію банку, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніхто із спадкоємців для оформлення спадщини не звертався і спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора №SAMDNWFC6 від 13 липня 2022 року (а.с.62).

Із досліджених судом копії паспортів ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 було встановлено, що вони були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.51-56).

У зв`язку з вищенаведеним, 09 вересня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» зверталося до відповідачів з листом-претензією про сплату заборгованості за кредитним договором від 07 квітня 2010 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (а.с.63-66), але ніяких дій не було виконано.

Отже, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину не оформлювали, до нотаріуса не звертались, свідоцтво про право на спадщину їм не видавалось, а будь-яких інших належних та допустимих доказів набуття ними будь-якого майна в спадок після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та його вартості, позивачем до суду не було надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши вибірково оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки місцевий суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу, надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин, тобто, доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до непогодження з оскаржуваним судовим рішенням та необхідністю здійснення переоцінки доказів у справі.

Натомість, будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог позивач до суду першої інстанції не надав, тоді як відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Надані позивачем до суду апеляційної інстанції нові докази, а саме Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №331670347 від 09 травня 2023 року, котрі не надавалися до суду першої інстанції, колегія суддів не приймає, виходячи з наступного.

Частинами другою, третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

За змістом пункту 6 частини другої статті 356, частини третьої статті 367 та пункту 1 частини першої статті 376 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Так, доказів неможливості подання до суду першої інстанції таких відомостей з причин, що об`єктивно не залежали від АТ КБ «ПриватБанк», не надано, а тому вони не підлягають прийняттю та дослідженню апеляційним судом, адже у свою чергу такі докази не були предметом розгляду у районному суді на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

Таким чином, судом першої інстанції було повно з`ясовано обставини справи, а саме, що позивачем як кредитором боржника не доведено та не обґрунтовано свої вимоги, а матеріали справи не містять будь-яких доказів прийняття ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщини, після померлого ОСОБА_2 , тому колегія суддів дійшла висновку про правомірність такої відмови у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.

Пункт 1 ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова