Справа № 522/5473/22
Провадження № 2/522/2803/23
12 липня 2023 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Звонецької І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою,-
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позову зазначила, що 22.01.2022 року 00 год. 56 хв. в Приморському районі м. Одеси по вулиці Фонтанська дорога, будинку 89 сталося ДТП, за участю автомобілів Chevrolet Aveo, д/н « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_3 та AUDI Q5, д/н « НОМЕР_2 ». Позивач є власником автомобіля марки AUDI, Q5, д/н « НОМЕР_2 ». ОСОБА_3 порушив правила дорожнього руху. Водія ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до відповідальності постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2022 року по справі №522/2492/22.
В результаті ДТП, автомобіль AUDI Q5, д/н « НОМЕР_2 » отримав численні ушкодження передньої частини автомобіля.
Позивачем за договором № 7/22 проведене експертне дослідження, згідно висновку експерта ОСОБА_4 №7/22-е розмір матеріального збитку складає - 223 839 грн, 71 коп.. вартість відновлюваного ремонту також складає - 223 839 грн, 71 коп..
Таким чином позивач, вважає, що Приватне .Акціонерне Товариство Страхова Компанія "Український Страховий Стандарт", як страховик повинен здійснити страхове відшкодування в розмірі ліміту - 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень 00 коп. - 2600 грн. (франшиза) загалом - 127 400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) гривень 00 коп.
Позивач вказує, що оскільки ліміт відповідальності страховика складає - 127 400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) гривень 00 коп. з урахуванням франшизи, вартість шкоди (збитків) - 223 839 грн. 71 коп. різниця (223 839,71 - 127 400) складає -96 439,71 (дев`яносто шість тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень 20 коп.
Для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) позивачка витратила:
2977, 50 гри. - огляд транспортного засобу, підготування та складання рахунку щодо відновлення транспортного засобу, визначення обсягу робіт та встановлення збитків.
2600,00 грн. - проведення експертного дослідження;
240,99 - виготовлення копії відеозапису ДТП.
Таким чином з ОСОБА_3 підлягає стягненню сума в розмірі (96 439,71 + 2977,50 + 2600,00 + 240,99) = 102 258 (сто дві тисячі двісті п`ятдесят вісім) гривень 20 коп.
Ухвалою суду від 12 травня 2022 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду.
19 липня 2022 року до суду надійшло клопотання від ПАТ «СК «Український страховий стандарт» про відкладення розгляду справи, зазначили адресу реєстрації АДРЕСА_1 , просили надсилати документи на електронну адресу.
08 червня 2023 року позивачем надано до справи заяву про закриття провадження в частині вимог до ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю фізичної особи.
Ухвалою суду від 08 червня 2023 року вирішено провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою закрити та продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою.
У судове засідання призначене на 12 липня 2023 року сторони не з`явились, позивач надала заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, рекомендоване повідомлення про виклик до суду за зареєстрованою адресою юридичної особи повернуто на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до Довідки відповідач отримував документи про виклик у судове засідання за електронною адресою зазначеною самим відповідачем. Відповідач відзив до суду не надав, заперечення не висловив.
Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.
Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22.01.2022 року 00 год. 56 хв. в Приморському районі м. Одеси по вулиці Фонтанська дорога, будинку 89 сталося ДТП, за участю автомобілів Chevrolet Aveo, д/н « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_3 та AUDI Q5, д/н « НОМЕР_2 ». Позивач є власником автомобіля марки AUDI, Q5, д/н « НОМЕР_2 ». ОСОБА_3 порушив правила дорожнього руху.
Водія ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до відповідальності постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.02.2022 року по справі №522/2492/22.
В результаті ДТП, автомобіль AUDI Q5, д/н « НОМЕР_2 » отримав численні ушкодження передньої частини автомобіля.
Підставою звернення до суду із даним позовом стали ті обставини, що ОСОБА_3 є винуватицем ДТП, внаслідок якого транспортний засіб, належний позивачу зазнав механічні пошкодження, шкода відшкодована не була.
Позивачем за договором № 7/22 проведене експертне дослідження, згідно висновку експерта ОСОБА_4 №7/22-е розмір матеріального збитку складає - 223 839 грн, 71 коп.. вартість відновлюваного ремонту також складає - 223 839 грн, 71 коп. Відповідач не заперечував проти визначеного розміру матеріального збитку.
Згідно з ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо- транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Частиною першою статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961 -IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майку третьої особи.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961 -IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 -IV).
Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні».
У пункті 1.10 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що Уповноваженим органом є Національний банк.
Пунктом 9.5 статті 9 вищезазначеного Закону визначено, що розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.
Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що набрало чинності 21 вересня 2019 року, встановлено страхові суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130000 гривень на одного потерпілого.
Таким чином позивач, суд вважає, що відповідач, як страховик повинен здійснити страхове відшкодування в розмірі ліміту - 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень 00 коп. - 2600 грн. (франшиза) загалом - 127 400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) гривень 00 коп.
Згідно ч.8, ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 15,16,23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлений 14.07.2023 року.
Суддя А.В. Науменко