Справа № 529/570/23
Провадження № 2/529/377/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Петренко л.Є.

при секретарі - Звягольській В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну за позовом керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Сівелір-Агро» про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації , -

встановив:

Керівник Богодухівської окружної прокуратури, через засоби поштового зв`язку, звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, у якому просить припинити право власності відповідачки ОСОБА_1 на земельну ділянку, шляхом її конфіскації. Позов надійшов до суду 10.04.2023.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідачка ОСОБА_1 , яка є громадянкою російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником земельної ділянки площею 2,8729 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номером :01:003:0249, яка розташована на території Богодухівської територіальної громади (колишня Золочівська селищна рада) Харківської області.

ОСОБА_1 16.11.2019 зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та на даний час є її власником. Разом з тим, отримана у власність відповідачкою ОСОБА_1 земельна ділянка протягом року нею добровільно не відчужена, тому право власності на таку землю підлягає конфіскації.

Вказані підстави і слугували для звернення прокурором Богодухівської окружної прокуратури до суду з метою захисту прав інтересів держави.

Розпорядженням Верховного Суду від 14.03.2022р. N7/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Золочівського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області.

Прокурор Богодухівської окружної прокуратури Харківської області в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи знаходиться заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області до суду подало клопотання про проведення судового засіданні у відсутність представника управління, позовні вимоги Богодухівської окружної прокуратури просить задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом публікації згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення.

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівелір-Агро» в судове засідання свого представника на розгляд справи повторно не направило, однак про дату та час розгляду справи товариство повідомлялось у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_1 , яка є громадянкою російської федерації, видано свідоцтва про спадщину за заповітом від 16.11.2019, згідно якого остання успадкувала земельну ділянку площею 287 га, кадастровий номер :01:003:0249, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Золочівської селищної ради (теперішня Богодухівська ОТГ) Харківської області (а.с.14).

16.11.2019 відповідачка ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності на успадковану землю про що внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та на даний час є її власником, країною громадянства власника зазначено - російська федерація (а.с.12-13)

Відповідачка ОСОБА_1 уклала договір оренди вказаної земельної ділянки та передала її в оренду ТОВ «Сівелір-Агро» зі строком дії договору 49 років, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.17-22).

Відповідачка ОСОБА_1 є громадянкою російської федерації.

Однак, після набуття земельної ділянки у власність відповідачка ОСОБА_1 , порушуючи вимоги національного законодавства, протягом року її не відчужила.

Так, відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

У відповідності до ч. 5 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Частиною 4 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Право власності на земельні ділянки відповідач набула з 16.11.2019 після державної реєстрації речового права на нерухоме майно, однак у подальшому і по даний час земельна ділянка нею самостійно не відчужена, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України.

Згідно пункту "е" ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Відповідно до ч.1,2 ст.38, ч.1 ст.39 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Оскільки ГУ Держгеокадастру у Харківській області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельної ділянки, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 р. посправі №912/2385/18.

Тому, враховуючи вказане вище та те, що відповідач, будучи іноземним громадянином, упродовж року (з 16.11.2019 по даний час) після набуття права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництв не відчужила її, є підстави для конфіскації такої у власність держави, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації - задовольнити.

Припинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці російської федерації, РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0249, площею 2,8729 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Богодухівської ОТГ Харківської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.11.2019, номер запису про право власності 34177189, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держеокадастру у Харківській області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської обласної прокуратури (код 02910108, банк отримувач:, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0007171) судовий збір в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн..

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: Л.Є. Петренко