Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10.07.2023 Справа №607/5207/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кужель К.С., представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Коваль Є.Б., звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 , просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що виникла станом на 14 березня 2023 року в розмірі 23 873,58 доларів США, з яких: сума неповернутої позики згідно розписки 23044 доларів США; відсотки за прострочення виконання зобов`язання 829,58 доларів США.

Позов мотивовано тим, що 27 жовтня 2021 року позивач надав кошти в позику під розписку в сумі 23044 долари США, в гривневому еквіваленті, з умовою повернення суми коштів в розмірі 23044 долари США в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день повернення, до 31 грудня 2021 року. Однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Відповідно до положень статті 625 ЦК України, Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням 3% річних, нарахованих на суму боргу, які складають 829,58 доларів США.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15 червня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 10 липня 2023 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в ньому, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, за відсутності заперечень представника позивача суд постановив проводити заочний розгляд справи.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 27 жовтня 2021 року ОСОБА_3 підтвердив те, що він отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 610 435 гривень, що становить гривневий еквівалент суми 23 044 долари США по офіційному курсу НБУ станом на 27 жовтня 2021 року, та зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів, а саме 23044 дол. США в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ на день повернення, до 31 грудня 2021 року.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Верховний Суд України, у постанові від 18 вересня 2013 року, справа № 6-63цс13, виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Отже, дослідивши надану позивачем розписку, суд доходить переконання, що вона підтверджують факт укладення договору позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 27 жовтня 2021 року 610 435 гривень, що становив гривневий еквівалент суми 23 044 долари США по офіційному курсу НБУ станом на 27 жовтня 2021 року, та зобов`язується повернути позику, а саме суму коштів 23 044 дол. США в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ на день повернення, до 31 грудня 2021 року. Розписка містять всі істотні умови договору позики.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно роз`яснень, які викладені у висновку в постанові Великої Палати Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, згідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Із змісту статті 12,13 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не надав будь-яких доказів виконання своїх зобов`язань за договором позики, тому права позивача підлягають судовому захисту, шляхом стягнення вказаних грошових кошів з відповідача.

Разом з тим, враховуючи те, що розпискою від 27 жовтня 2021 року передбачено повернення суми коштів 23 044 доларів США саме в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ на день повернення, тому позовна вимога в частині стягнення грошових коштів в іноземній валюті не підлягає до задоволення.

Так, станом на дату ухвалення рішення 10 липня 2023 року офіційний курс долара НБУ становить 36,5686 гривень за 1 долар США, тому сума неповернутої позики згідно розписки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 23 044 * 36,5686 = 842 686,81 (гривень).

Також, зважаючи на те, що ОСОБА_3 прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому за період прострочення з 01 січня 2022 року по 14 березня 2023 року (438 днів) з нього слід стягнути відповідно до статті 625 ЦК України три відсотки річних, що становить: 842 686,81*3/100*438/365 = 30 336,58 грн. Отже в цій частині позов також підлягає до часткового задоволення, а саме стягнення 3% річних в національній валюті, а не в іноземній, як просить позивач.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за договором позики від 27 жовтня 2021 року в загальному розмірі 873 023,38 грн, з яких: 842 686,81 грн борг за договором позики, 30 336,58 грн три проценти річних від простроченої суми позики.

В силу статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути сплачені позивачем 8730,23 гривень судового збору.

Керуючись статтями керуючись ст.ст. 5, 19, 81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 1046-1050 Цивільного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 842686,81 грн суми боргу та 30336,58 грн 3% річних, разом 873023,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8730,23 гривень судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 19 липня 2023 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк