ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/469/23 Справа № 199/5116/16-ц Головуючий у першій інстанції: Богун О.О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
18 липня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Красвітної Т.П.,
суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,
за участю секретаря Сахарова Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,-
У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 11 серпня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки відсутнє взаєморозуміння, відповідач постійно ображає позивача, принижує її, що призводило до сварок та скандалів та призвело до втрати почуття поваги та любові. Між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе. Тому, позивач просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1 , зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №573 від 11.09.2006; стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 11 серпня 2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №573 - розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 15 червня 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року в оскаржуваній частині в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 15 червня 2016 року; та в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору в сумі 551,20 грн. - скасовано та у скасованій частині ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 червня 2016 року, а з 14 серпня 2018 року по 14 серпня 2019 включно - не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 15 серпня 2019 до повноліття дитини - відмовлено.

07 липня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з позивачки на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. (а.с. 76).

Перевіривши матеріали справи, колегія дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення у справі додаткового судового рішення, яким вирішити питання про судові витрати, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщостосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 статті 270 ЦПК України).

Згідно ч. 4 вказаної вище статті у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За змістом ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

За положеннями частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивачка у силу положень пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу майнового характеру щодо стягнення аліментів, а судом прийнято рішення про часткове задоволення цієї вимоги, тому судовий збір за подання позовної заяви (551,20 грн) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у сумі 120,33 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам (21,83%), а інша частина компенсується за рахунок держави.

У зв`язку з викладеним вище, витрати відповідача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги компенсуються йому пропорційно залишеній без задоволенням позовній вимозі щодо стягнення аліментів (826,80 грн. х 78,17%) у сумі 646,31 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а інша частина судового збору покладається на відповідача (а.с. 30).

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Зокрема відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Крім того, частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив, зокрема, судовий збір та витрати на правову допомогу стягнути з позивачки (а.с. 29).

Відповідачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до прийняття апеляційним судом постанови було надано копію договору про надання правової допомоги №148 від 30.01.2023 року, укладеного між адвокаткою Іваненковою Н.М. та ОСОБА_1 (а.с. 33), копію додаткової угоди від 02.02.2023 року (а.с. 34), ордер на надання правничої (правової) допомоги, в тому числі, в Дніпровському апеляційному суді від 23.06.2023 року (а.с. 63), акт здачі-приймання наданих послуг від 06.03.2023 року на суму 7000,00 грн. (а.с. 37) та довідки про оплату відповідачем адвокату 2000,00 грн. та 5000,00 грн (а.с. 35, 36).

Згідно додаткової угоди від 02.02.2023 року, гонорар адвоката Іваненкової Н.М. за надання правової допомоги складає: 2000,00 грн. за ознайомлення з матеріалами справи та надання правового висновку по справі, 5000,00 грн. за підготовку, складання та подання апеляційної скарги на судове рішення по справі (а.с. 34).

Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг від 06.03.2023 року, відповідачу було надано наступні послуги професійної правничої допомоги: ознайомлення з матеріалами справи, підготовка правового висновку по справі, підготовка, складання та подання апеляційної скарги на судове рішення, на загальну суму 7000,00 грн.(а.с. 37).

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений адвокаткою Іваненковою Н.М. у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи. А саме, вказаною адвокаткою здійснено ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується заявою від 01.02.2023 року та розпискою на ній (а.с. 24), підготовлено та подано апеляційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №465/3458/15-ц, від 09 листопада 2021 року у справі №759/14346/16.

В судовому засіданні 18.07.2023 року позивачка подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, зазначивши, зокрема, про неспівмірність цих витрат.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги ненадання відповідачем детального опису робіт (наданих послуг) із зазначенням витраченого часу; враховуючи обсяг здійснених робіт, предмет спору, а також незначну складність справи, яка переглядалась в частині вимоги про стягнення аліментів, - колегія дійшла висновку, що понесені ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу не відповідають вищевказаним критеріям розумності, співмірності зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт,тому підлягають зменшенню та стягненню пропорційно залишеним без задоволення вимогам у розмірі 2200,00 грн.

З огляду на вищевикладене, наявні підстави для ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат у даній справі.

Керуючись ст. 259, 268, 270 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у сумі 120 (сто двадцять) грн. 33 коп.

Компенсувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 646 (шістсот сорок шість) грн. 31 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 2200 (дві тисячі двісті) грн. 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова