Справа № 226/246/23

ЄУН № 226/246/23
Провадження № 2/226/46/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І. В.,

за участю секретаря Кудрявцевої Н. С.,

позивач: ОКП «Донецьктеплокомуненерго»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мирнограді Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що протягом тривалого часу в опалювальний період на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , надається теплова енергія, особовий рахунок № НОМЕР_1 на квартиру відкритий на ім`я відповідального наймача. За надану теплову енергію відповідачі плату не вносили, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.10.2011 по 01.04.2020 в сумі 35476,38 грн та за період з 01.04.2020 до 01.01.2023 в сумі 16408,06 грн Оскільки відповідачі в добровільному порядку не бажають оплатити заборгованість за надані послуги, позивач просить суд стягнути на свою користь в солідарн6ому порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість в сумі 35476,38 грн за період 01.10.2011 по 01.04.2020, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 заборгованість в сумі 16408,06 грн за період з 01.04.2020 до 01.01.2023, а також відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних в сумі 206,49 грн, інфляційні збитки в сумі 641,99 грн за період з 01.06.2020 по 01.02.2022, плату за абонентське обслуговування в сумі 778,77 грн за період 01.10.2020 до 01.01.2023 та судовий збір в сумі 2684 грн, по 536,80 грн з кожного.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Представник позивача до судового засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідачем ОСОБА_1 до суду наданий відзив на позовну заяву, згідно з яким вона проти позовних вимог заперечує, не визнає їх у повному обсязі. У своєму відзиві зазначила, що відповідно до положень ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю 3 роки. Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В частині 1 ст. 263 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності зупиняється: якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. При цьому позовна давність щодо стягнення заборгованості за опалення, сплата яких визначена періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Для стягнення індексу інфляції та 3% річних застосовується загальна позовна давність в 3 роки. Позивач звернувся з позовною вимогою про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з 01.10.2011 по 01.01.2023, інфляційних збитків за період з 01.06.2020 до 01.02.2022, 3 % річних збитків за період з 01.06.2020 до 01.02.2022, плати за абонентське обслуговування з 01.10.2020 по 01.01.2023. Однак, враховуючи положення ст. 257 ЦК України, позивач має право на звернення з вимогою про стягнення заборгованості за період 3 років, що передували зверненню до суду, тобто з 10.02.2020 по 10.02.2023, а вимога про стягнення заборгованості за теплову енергію, яка утворилася за період, що передував 10.02.2020 не підлягає задоволенню. Крім того, позивач зазначає, що між ним та відповідачем фактично склалися договірні відносини. За нормами ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством (зокрема, угод), а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір постачання теплової енергії в письмовому вигляду між відповідачем та позивачем в письмовому вигляді не укладався, що визнається позивачем. Одночасно, позивач посилається на Постанову КМУ від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та положення ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлові-комунальні послуги» та стверджує, що укладання договору між споживачем-фізичною особою та постачальником були здійснено шляхом приєднання до договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, розміщеного 04.10.2021 на сайті ОКП «ДТКЕ». А тому, на думку позивача, надання ним відповідачу послуг з теплопостачання породило обов`язок відповідача сплатити послуги за надану теплову енергію. Однак, відповідач заперечує, як укладання такого договору з позивачем, так і сам факт надання йому послуг з теплопостачання в зазначений період, внаслідок чого не міг виникнути і обов`язок відповідача сплатити послуги за надану теплову енергію. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначена, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Вказана квартира не є приватною власністю відповідача. Відповідно до ст. 61, 103-106 Житлового кодексу УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним (в тому числі тимчасово відсутніх, за якими згідно чинного законодавства, зберігається право користування житловим приміщенням), вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Відповідач не є наймачем вказаного приміщення, нею не отримувався ордер на зазначене жиле приміщення, не укладався договір найму з відповідною житлово-комунальною організацією. Такі факти не спростовані позивачем шляхом надання відповідних документів. Твердження позивача про те, що на ім`я відповідача на відповідального наймача було відкрито особовий рахунок також не підтверджені документально, з огляду на те, що такий рахунок відкривається на відповідального наймача або власника квартири, до яких відповідач не відноситься. Відповідач ніколи не звертався із заявою про відкриття особового рахунку до підприємства-постачальника. Крім того, відповідач з 2015 року не проживає за вказаною адресою, так як фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним актом. Відповідач по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не є споживачем теплової енергії за вказаною адресою. Таким чином, твердження позивача про те, що між ним та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини не відповідає дійсності, а посилання на положення ст.ст.5О6, 509, 525, 526, 625 ЦК України є безпідставними. Згідно із вищезазначеним нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, тільки якщо вони фактично користувалися ними. Зазначений правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 20.04.2016 у справі №6-295 Іцс 15. З огляду на це у відповідача не виник обов`язок сплати за теплову енергію. Разом з тим, у вказаній квартирі зареєстровані та фактично проживають інші повнолітні особи, зазначені у довідці, долученої самим позивачем, які є споживачами вказаної комунальної послуги з постачання теплової енергії. З огляду на положення законодавства в сфері надання житлово-комунальних послуг, на осіб, що мешкають у вказаній квартирі, покладається обов`язок щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг. Просила у задоволенні позовних вимог про стягнення з неї на користь позивача заборгованості за теплову енергію, 3 % річних, інфляційних збитків, плати за абонентське обслуговування, в сумі 53511,69 грн відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги не визнав, просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності, справу розглянути без його участі.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

21.02.2023 ухвалою судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, призначено розгляд справи по суті о 09.00 год 07.03.2023, відповідачу ОСОБА_1 запропоновано подати суду відзив на позовну заяву.

На підставі ухвали суду від 19.04.2023 до участі у справі залучено співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та запропоновано подати суду відзив на позовну заяву.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , 1990 р. н., ОСОБА_3 , 1992 р. н., ОСОБА_1 , 1995 р. н., ОСОБА_4 , 1998 р. н., ОСОБА_1 , 2002 р. н., ОСОБА_5 , 2012 р. н., ОСОБА_6 , 2014 р. н., ОСОБА_7 , 2016 р. н. (а. с. 10).

Відповідно до довідки Відділу ведення реєстру Територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 03.07.2023 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11.02.1990 до теперішнього часу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 21.11.1992 до теперішнього часу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 04.08.1995 до теперішнього часу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 09.12.1998 до теперішнього часу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 27.01.2002 до теперішнього часу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 15.11.2012 до теперішнього часу, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 12.08.2014 до теперішнього часу, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з 24.04.2018 до теперішнього часу (а. с. 107).

На підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 , у період з жовтня 2011 року по січень 2023 року включно, відповідачам на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 надавалась послуга теплової енергії, плата за користування якою відповідачами не вносилась, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 51884,44 грн (а. с. 66-69).

Згідно з актом фактичних обставин проживання особи без реєстрації від 21.03.2023 відповідач ОСОБА_1 , 1995 р. н. з травня 2014 року без реєстрації мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 53).

V. Оцінка суду

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21 липня 2005 р. № 630 (далі Правила № 630), якими передбачені розрахунки для встановлення оплати послуг, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 2 Загальних положень Правил № 630 - централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з п. 4 Правил надання послуги з постачання теплової енергії затверджених ПКМУ від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі правила № 830), послуга надається споживачу для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт споживача для потреб опалення та приготування гарячої води.

Згідно з ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), взаємодія між учасниками відносин у вказаній сфері здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. п. 39, 40 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору

Відповідно до ст. ст. 19, 19-1 ЗУ «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року № 2633-IV (далі Закон № 2189-VIII) споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію.

Відповідно до ст. 9 Закону № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 18 Правил № 630, визначено порядок обігу та оплати послуг, а саме, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Як вбачається з актів про підключення та відключення житлового будинку АДРЕСА_3 до системи централізованого опалення, у опалювальний період 2011-2022 років, даний будинок підключався та відключався до системи централізованого опалення у звичайному режимі (а. с. 72, 73, 74).

Як встановлено судом, між сторонами існують фактичні договірні відносини з надання і отримання послуг у вигляді теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом не є наслідком його недійсності, крім випадків встановлених законом.

Згідно з п. 20 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведеня, що надаються з використанням внутрішньо будинкових систем, укладається з виконавцем та споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання є договором приєднання.

Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу україни визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки від відповідачів не надходило будь-яких заперечень та пропозицій щодо договірних відносин, тому в спірний період між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку та ст. 11 Цивільного кодексу України та у зв`язку з цим у відповідачів виникло зобов`язання з оплати за теплову енергію на користь позивача.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст. 525 ЦК України не допускається, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, тому позивач має право на стягнення заборгованості, яка виникла за надану відповідачам теплову енергію.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 543 ЦК України в разі солідарного обов`язку відповідачів кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку підлягає стягненню 3 % річних в сумі 206,49 грн, інфляційні збитки в сумі 641,99 грн за період з 01.06.2020 по 01.02.2022.

Відповідачем зроблена заява щодо застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд вважає, що до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність у 3 роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява разом з додатками надійшла до суду 16.02.2023, тому суд саме з цієї дати обраховує строк позовної давності.

Враховуючи вимоги поданої відповідачем ОСОБА_1 заяви про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача про стягнення у солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за надану теплову енергію за період з 01.10.2011 по 01.04.2020 в сумі 35476,38 грн необхідно відмовити, стягнувши з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в солідарному порядку заборгованість за надану теплову енергію в сумі 16408,06 грн за період з 01.04.2020 по 01.01.2023, плату за абонентське обслуговування в сумі 778,77 грн за період 01.10.2020 до 01.01.2023.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 604,60 грн. по 120,92 грн з кожного.

На підставі, ст. ст. 11, 215, 253, 256, 267, 525, 625, 634 ЦК України, ЗУ «Про теплопостачання», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил № 630, Правил № 830, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 141, 259, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», місцезнаходження: пров. Земляний, 2, м. Краматорськ Донецької області, 84307, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03337119 до ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , (зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 ) про стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за теплову енергію за період з 01.04.2020 по 01.01.2023 в сумі 16408 (шістнадцять тисяч чотириста вісім),06 грн, 3% річних в сумі 206 (двісті шість),49 грн, інфляційні витрати в сумі 641 (шістсот сорок одна),99 грн за період з 01.06.2020 по 01.02.2022, плату за абонентське обслуговування в сумі 778 (сімсот сімдесят вісім),77 грн за період з 01.10.2020 по 01.01.2023.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» судовий збір у сумі 604 (шістсот чотири),60 грн. по 120 (сто двадцять),92 грн, з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 19.07.2023.

Суддя І. В. Петунін