№ 201/3275/23
провадження 2/201/1662/2023
УХВАЛА

19 липня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про витребування з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада 20 березня 2023 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, розглядаються клопотання, справа по суті цим складом суду не слухалася, виносилися ухвали, спір по суті не вирішено.

В судове засідання надійшла інформація про смерть третьої особи, в зв`язку з чим постало питання про її виключення числа учасників справи, оскільки вона не є стороною в справі і правовідносини стосовно неї в цій справі не допускають правонаступництво, про що надані відповідні документи.

Сторона позивача і відповідача фактично не заперечували проти цього.

З`ясувавши думку учасників цивільного спору, судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне виключити з числа третіх осіб ОСОБА_2 : суду надана витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть № 1277 від 25 червня 2021 року на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто є документальне підтвердження про смерть третьої особи.

Приймаючи вказане, суд вважає необхідним через смерть третьої особи виключити ОСОБА_2 з числа учасників справи, надані відповідні документи, вимоги позову і заявлені правовідносини не можуть торкатися інтересів спадкоємців даної особи і вони не можуть мати безпосереднє відношення до вказаного в позові спірного питання, а наявні вже приймають участь, тому розгляд справи можливий без участі цих осіб, права цих осіб в цій справі не можуть бути порушені і без них розглянути справу доцільно.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом, залишення позову без розгляду, залучення належних осіб і інш. не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому суд звертає увагу також на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про можливість виключення третьої особи з числа учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 53, 54, 182, 222, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Виключити з числа третіх осіб, учасників справи ОСОБА_2 .

Ухвала набрала законної сили 19 липня 2023 року.

Суддя