Справа № 331/3294/23
Провадження № 2/331/1426/2023
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 липня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., в стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» кошти у розмірі 38330 грн. 73 коп., що складається з інфляційних витрат за період з 17.05.2020 року по 17.05.2023 року у сумі 32306 грн. 78 коп., 3 % річних за період з 17.05.2020 року по 17.05.2023 року у сумі 6023 грн. 94 коп.; а також сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 31.05.2023 року зазначену позовну заяву було залишено без руху з наступних підстав.

Вказану позовну заяву подано до суду без дотримання вимог п. 5) ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Так, п. 5) ч. 3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В порушення вимог п. 5) ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач не долучив до позовної заяви належним чином завірені копії судових рішень, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Так, на підтвердження своїх позовних вимог, позивачем не долучено до позовної заяви копій заочного рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2011 року по справі № 2-536/11 і ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року по справі № 2-536/11,.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. При цьому в позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Необхідність конкретизації позовних вимог та їх обґрунтування обумовлені тим, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, зазначені вище обставини перешкоджають відкриттю провадження у цивільній справі.

Для усунення зазначених вище недоліків ухвалою судді від 31 травня 2023 року позивачу було надано строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу копії ухвали.

Між тим, в визначений термін та на момент постанови цієї ухвали позивачем не було виконано вимоги, які зазначені в ухвалі судді від 31 травня 2023 року.

Натомість, 10 липня 2023 року представником позивача, на виконання ухвали судді від 31 травня 2023 року, було надіслано на адресу суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, разом із копією ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 серпня 2021 року по справі № 2-536/11. У тексті ж самої заяви про усунення недоліків представником позивача зазначено, що надати належним чином завірені копії судових рішень, а саме заочного рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2011 року по справі № 2-536/11 та ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року по справі № 2-536/11 він не має можливості, оскільки копії зазначених вище судових рішень сторона по справі не отримувала, а враховуючи, що територія Бердянської міської територіальної громади Запорізької області, на території якої знаходиться Бердянський міськрайонний суд Запорізької області, тимчасово окупована, позивач позбавлений можливості отримати копії судових рішень в суді.

Між тим, суд звертає увагу, що відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14 вересня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на Жовтневий районний суд міста Запоріжжя.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 12 розділу ХІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України № 814 від 20.08.2019 року (зі змінами), у разі якщо неможливо видати копію судового рішення в суді, який ухвалив судове рішення, така копія може бути виготовлена з ЄДРСР за заявою особи судом, якому визначено територіальну підсудність справ, або судом апеляційної інстанції за підсудністю встановленою законом.

Отже, враховуючи вищезазначене, позивач має можливість звернутися до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя для отримання належним чином завірених копій судових рішень, а саме заочного рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2011 року по справі № 2-536/11 і ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року по справі № 2-536/11, на підтвердження своїх позовних вимог та усунення недоліків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За правилами ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на викладене та враховуючи те, що позовна заява подана без додержання вимог передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, зазначені в ухвалі суду недоліки позовної заяви позивачем не усунуто в повній мірі, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Відповідно до положень частин 5, 6 статті 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

За змістом частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що повернення позовної заяви відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних, визнати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.О. Яцун