Справа №293/684/20
Провадження № 2/293/31/2023
УХВАЛА

18 липня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Мудрик В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

16.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 , відповідно до змісту якого просить:

- зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 24.06.2016 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 з 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня надходження позову до суду, тобто з 18 квітня 2016 року та до повноліття дитини до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

16.04.2020 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Бруховського Є.Б.

Ухвалою від 11.06.2020 суд відкрив провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 29.09.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті.

Наказом в.о. голови Черняхівського районного суду Житомирської області Людмили ЛОСЬ від 14.04.2023 №04-ОС/г відраховано голову суду ОСОБА_4 зі штату Черняхівського районного суду Житомирської області 14.04.2023 внаслідок припинення повноважень судді у зв`язку зі смертю.

За розпорядженням керівника апарату суду №209 від 27.04.2023 відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 15.09.2016 № 58, пункту 2.14. Засад використання автоматизованої системи документообігу у Черняхівському районному суді Житомирської області, затверджених Зборами суддів Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.11.2015 № 10 (із змінами і доповненнями), наказу від 14.04.2023 № 04-ОС/г "Про відрахування зі штату суду судді ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю" призначено повторний автоматизований розподіл невирішеної судової справи №293/684/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2023, матеріали справи № 293/684/20 передано для розгляду судді Лось Л.В.

Ухвалою від 02.05.2023 суд прийняв справу №293/684/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів до свого провадження. Постановив повторно розпочати розгляд справи по суті за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Судове засідання з розгляду справи по суті суд призначив на 20 червня 2023 року об 09:30 год. з викликом в судове засідання сторін.

Ухвалою від 20.06.2023, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи по суті на 18.07.2023 у зв`язку з неявкою сторін.

18.07.2023 сторони в судове засідання не з`явились.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

03.07.2023 електронну пошту суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Палій А. В., в якому просить розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача, в позові просить відомовити з підтав зазначених у відзиві на позов та стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 6000 гривень.

Позивач у судове засідання не з"явився, про причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав.

Позивач ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, однак повторно не з`явився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Так, позивачу за його місцем проживання, зазначеним останнім у позові: АДРЕСА_1 , направлялись судові повістки про виклик до суду. Однак на адресу суду повернулась судова повістка про виклик позивача до суду на 20.06.2023 з відміткою поштового відділення про неможливість вручення поштового відправлення з причин "адресат відсутній за вказаною адресою" з подальшим виправленням без належного посвідчення виправлень " За закінченням терміну зберігання" (а.с. 75).

За трекінгом відстеження «УкрПошти» судова повістка про виклик позивача в судове засідання на 09:30 год. 18.07.2023 не вручена під час доставки (а.с. 83-84).

Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою Судова повістка, працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, позивач про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, оскільки довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду та, зокрема, свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18 ; та правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18.

За вказаних фактичних обставин, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина першастатті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

За приписами ст. 58, ч.ч. 3, 5 ст. 223 ЦПК України позивач може забезпечити свою участь в судовому засіданні особисто або шляхом участі повноважного представника, при цьому особиста участь позивача не позбавляє його права мати при розгляді справі й представника, неявка ж представника за умови участі позивача не є перешкодою в розгляді справи, відкладення розгляду справи у такому випадку є правом, а не обов`язком суду, коли з урахуванням обставин суд дійде поважності причин та підстав відкладення справи, в той час у разі одночасної повторної неявки позивача та його представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від цих учасників процесу надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, та не з`явлення безпосередньо позивача не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно положень п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України, суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у справі № 522/22303/14-ц від 27.03.2020 та у справі№ 658/1141/18 від 21.09.2020 .

З матеріалів справи убачається, що позивач на стадії розгляду справи по суті повторно не з`явився у судове засідання, що вказує на зловживання позивачем своїми прецесуальними правами.

При цьому позивач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Неявка позивача у судове засідання позбавляє суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Відповідно до положень ст.223 ЦПК України в даному випадку відсутні правові підстави для відкладення судового засідання, оскільки позивач повторно не з`явився у судове засідання для розгляду справи по суті.

Таким чином, відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, суд визнає, що позивач повторно не з`явився до суду без поважних причин.

Відтак, враховуючи принцип розумності строків розгляду справи та те, що позивач повторно не з`явився у судове засідання для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Щодо клопотання представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч.3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Залишення позову без розгляду це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком чого є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Оскільки суд ухвалює рішення про залишення позову без розгляду, а, отже, без прийняття рішення суду по суті спору, питання судових витрат щодо сплати судового збору має вирішуватися в контексті зазначених обставин.

У статті 142 ЦПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

За змістом частини 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

За ч.9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 141-142 ЦПК України, дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду, суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Тобто у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Таким чином, враховуючи, що представником відповідача заявлено до стягнення саме судові витрати на професійну правову допомогу , суд дійшов висновку, що такі витрати при залишенні позову без розгляду стягненню не підлягають, оскільки не є витратами відповідача, які пов`язані з розглядом справи саме внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Керуючись ст.ст. 46, 47, 55, 84,223,247,257,258, 260, 261,268, 353,354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

2. Роз`яснити позивачу, що в силу положень ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Інформацію щодо справи учасники справи можуть отримати на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: https://cr.zt.court.gov.ua/sud0624/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений та підписаний: 18.07.2023

Суддя Людмила ЛОСЬ