Справа 206/2537/23
Провадження 2-о/206/279/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - Малихіної В.В.,

присяжних - Александрова О.М., Горобця С.Г.,

секретаря судового засідання - Масюкової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина № НОМЕР_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИВ:

07.06.2023 року заявниця звернулася до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою.

В обґрунтування даної заяви ОСОБА_1 зазначає, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про розірвання шлюбу.

У шлюбі з ОСОБА_2 в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув при виконанні бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Дементіївка Харківського району Харківської області.

Після розірвання шлюбу заявниця переїхала проживати за місцем своєї реєстрації, ОСОБА_2 залишився жити разом зі своїми батьками у квартирі АДРЕСА_1 .

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 син заявниці продовжував спілкуватися з батьком, провідував його вдома.

ОСОБА_2 вів антигромадський спосіб життя, зловживав спиртними напоями та наркотичними засобами, жив один, всі спільні друзі перестали з ним спілкуватися. На фоні зловживання спиртними напоями та наркотиками ОСОБА_2 мав проблеми із серцем, через що постійно носив із собою пігулки.

Син ОСОБА_1 розповідав, що часто бачив батька п`яним, також декілька разів він бачив його на мосту через залізничні колії, де неподалік продавали дешевий алкоголь.

Приблизно у серпні 2021 року син заявниці повідомив, що біля двох місяців не бачив батька і з того часу почав його шукати, однак не знайшов. Приблизно у вересні-жовтні 2021 року син намагався подати заяву про зникнення батька у ВП №4, але заява зареєстрованою не була.

Тобто, будь-який зв`язок з ОСОБА_2 з червня 2021 року було втрачено. У зв`язку з чим 06.02.2023 року заявницею було подано офіційну заяву про розшук ОСОБА_2 до Відділення поліції №4.

Необхідність у розшуку ОСОБА_2 та визнання його безвісно відсутнім необхідно заявниці для отримання виплат після смерті їх сина ОСОБА_3 , який загинув при виконанні бойового завдання.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 змушена звернутися до суду для отримання рішення про визнання особи безвісно відсутньою.

Ухвалою суду від 09.06.2023 року прийнято заяву до провадження суді в порядку окремого провадження та справу призначено до розгляду.

Представник заявниці в судове засідання не з`явилася, проте на адресу суду надійшла заява від адвоката Пріхно Н.М. про розгляд справи за її відсутності, де також зазначено, що заяву визнає в повному обсязі та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Військової частини № НОМЕР_1 , що був повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами. Проте на адресу суду надійшло клопотання від представника заінтересованої особи про розгляд справи без їх участі, де також зазначено, що у даній справі заперечень немає, при винесенні рішення по справі поклалися на розсуд суду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 її колишній чоловік, з яким у них був спільний син. Після розлучення з ОСОБА_2 заявниця зв`язок з ним не підтримувала, проте від сина знала, що ОСОБА_2 жив сам, після смерті його батьків, родичів не мав. Також саме від сина ОСОБА_1 дізналася, що тривалий час невідомо про місцезнаходження ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що знала ОСОБА_2 , який після розлучення почав погано виглядати та часто перебував в стані сп`яніння. Однак останні два роки свідок не бачила ні ОСОБА_2 , ні його товарищів.

Свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що ОСОБА_2 був гарним чоловіком, однак після розірвання шлюбу почав пити та часто позичав у неї гроші. Останні два три роки ОСОБА_6 його не бачила, а коли бачила його востаннє то ОСОБА_2 був брудним та неохайно одягненим.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що знала ОСОБА_2 з моменту одруження з заявницею, тоді вони достатньо часто бачилися, проте після розлучення він став зловживати алкогольними напоями, виглядав неохайно, мав брудний одяг, схуд. Також свідок зазначила, що останні два роки не бачила ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що ОСОБА_2 її сусід. Після розірвання шлюбу почав зловживати алкогольними напоями також свідок зазначила, що не виключає вживання ОСОБА_2 наркотичних засобів. ОСОБА_8 чула від ОСОБА_2 , що в нього болить серце, після цього останнього свідок не бачила.

Суд оцінивши надані заявницею докази до заяви, заслухавши пояснення свідків, керуючись законом вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи судом встановлено, що 01.03.2023 року ОСОБА_1 зверталася до ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з повідомленням про те, що її колишній чоловік ОСОБА_2 пішов з дому і не повернувся, інформацію про що 02.03.2023 року внесено до ЄРДР, номер кримінального провадження 0000125 (а.с.8).

Копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , що видано відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська встановлено, що 23.09.2000 року укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , про що внесено запис №274. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на прізвище чоловіка - ОСОБА_10 (а.с.9).

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , що видано повторно 05.02.2008 Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_11 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , що видано 01.07.2009 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 розірвано, про що внесено запис №127 (а.с.11).

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , що видано 22.08.2009 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції встановлено, що між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 укладено шлюб, про що внесено запис №273, після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 змінила прізвище на прізвище чоловіка - ОСОБА_13 (а.с.12).

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , що видано 01.09.2022 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що внесено запис №1428 (а.с.13).

За правилами п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України.

Згідно статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування.

За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок: безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки факт відсутності останнього за місцем свого постійно проживання підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються, заявнику та іншим заінтересованим особам нічого не відомо про місце перебування ОСОБА_2 , а вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів.

Також судом встановлено, що заявниці необхідно визнання її колишнього чоловіка безвісно відсутнім для отримання виплат після смерті їх сина, який загинув при виконанні бойового завдання.

Приписами ч. 1 ст. 309 ЦПК України визначено: у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

На підставі ст. 43 ЦК України, керуючись статтями 10, 19, 76-78, 81, 89, 263-265, 268, 273, 293, 305, 306 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровська, безвісно відсутнім.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.В. Малихіна

Присяжні: О.М. Александров

С.Г. Горобець