Справа № 523/9760/23
Провадження №2/523/3927/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"18" липня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді: Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі, в спрощену позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 квітня 1999р між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, був укладений договір № 238/к купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначений договір було укладено на Одеській товарній біржі та зареєстровано право власності в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 26 травня 1999 року. Вказана квартира належала продавцю на підставі свідоцтва про право на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів 23 березня 1999 року, № 12-17322 та зареєстрованого у ОМБТІ та РОН м.Одеси 19 квітня 1999 року у кн. № 321 пр. на ст. 41 під реєстраційним № 249. Правочин сторонами виконано у повному обсязі, а саме покупці сплатили вказану в договорі суму відповідачу, а відповідачем було звільнено квартиру в утому числі зняття з реєстраційного обліку, передано покупцям ключі. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їм майно, у тому числі і на вищезазначену квартиру. Позивач звернувшись до нотаріуса щодо прийняття спадщини, отримав відповідь про те що правовстановлюючий документ на квартиру не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору та рекомендовано позивачу звернутися до суду для визнання договору купівлі-продажу дійсним. На даний час позивач має намір зареєструвати дану кватиру, однак не може цього зробити з тієї причини, що згаданий договір купівлі продажу, засвідчений біржою, являється недійсним. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати дійсним вказаний вище договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, також зазначив що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, в порядку статей 128, 130 ЦПК України, за останньою відомою суду адресою реєстрації. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду остання не подавала.

Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що за договором № 238/К купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.1999р. ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 34,90 кв.м., яка належала відповідачу на підставі свідоцтва про право на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів 23 березня 1999 року, № 12-17322 та зареєстрованого у ОМБТІ та РОН м.Одеси 19 квітня 1999 року у кн. № 321 пр. на ст. 41 під реєстраційним № 249.

Після укладення договору він був зареєстрований 26 травня 1999 року покупцями ОМБТІ та РОН.

Вказаний договір купівлі-продажу нотаріально засвідчений не був, однак сторони по договору домовилися щодо усіх істотних умов і відбулося повне його виконання, а укладався він на біржі так як це не суперечило законодавству того часу.

Покупці, свої обов`язки за договором виконали, сплатили вказану в договорі суму відповідачу 30 000,00 грн.

Після укладення договору відповідач виселилася з квартири в зазначений договором строк та знялась з реєстраційного обліку.

Після підписання договору покупці сплачували всі комунальні послуги, володіли та користувалися даною квартирою, що підтверджується наданими суду квитанціями про сплату.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їм майно, у тому числі і на вищезазначену квартиру.

Згідно ст. 638 ЦК України (2003 р.) договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, тобто чинного на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час.

Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд доходить висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись: ч.2 ст.47, ч.2 ст.227 ЦК України (в редакції 1963р), статтями 259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 34,90 кв.м., № 238/к від 29 квітня 1999 року, посвідчений Одеською товарною біржою, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 21.07.2023р.

Суддя: К.О. Далеко