Справа № 211/2811/23
Провадження № 2/211/1687/23
17 липня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, -
від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся його представник адвокат Касьян М.С., з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 на підставі рішення районного виконавчого комітету від 20.10.2004 видано ордер №496 від 26.11.2004 на право користування чотирьохкімнатною квартирою, загальною площею 88,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Ордер видано на склад сім`ї: ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_4 - дочка та ОСОБА_2 син.
03.02.2009 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну договору найму було винесено рішення відповідно до якого змінено договір найму спірної квартири, виділено в користування сторін конкретні кімнати, залишено в спільному користуванні коридор, ванну кімнату, туалет та кухню.
У подальшому, заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.04.2010 у справі №2-1169/2010 позивачем було визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування даною квартирою.
У серпні 2010 року вищевказана квартира була набута позивачем та його донькою ОСОБА_4 на підставі приватизації, що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 27.08.2010, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, згідно з розпорядженням №Д76 від 11.08.2010.
21.09.2010 за заявою ОСОБА_3 рішення у справі №2-1169/2010 про визнання осіб такими, що втратили право користування спірною квартирою, було скасовано.
ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою про визнання приватизації, свідоцтва про право власності недійсним, про вселення, зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні частиною квартири та стягнення моральної шкоди.
Відповідно до рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі 2-653/11 позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано недійними розпорядження Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради №Д76 від 11.08.2010 про приватизацію спірної квартири та свідоцтво № НОМЕР_2 про право власності на житло від 27.08.2010, видане на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Також вирішено питання про вселення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод відповідачам у користуванні жилою кімнатою площею 11,8 кв.м. та жилою кімнатою площею 18,1 кв.м. у спірній квартирі. Вказане рішення суду набрало законної сили 20.10.2012, проте відповідачі так і не вселилися до спірної квартири.
Таким чином на сьогоднішній день вказана вище квартира є неприватизованою та знаходиться у комунальній власності.
Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Довгинцівської районної в місті ради, за відомостями, що містяться в реєстрі територіальної громади міста Кривий Ріг, у вищезазначеній квартирі, крім позивача, зареєстровані ще три особи, а саме: ОСОБА_3 , яка є колишньою дружиною позивача, шлюб між якими було розірвано 06.12.2007; ОСОБА_2 - син колишньої дружини від першого шлюбу; та ОСОБА_4 - спільна дочка позивача та ОСОБА_3 .
На підтвердження факту не проживання відповідачів за адресою реєстрації складено Акт про не проживання, який підписано сусідами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно якого останні зазначили, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають з січня 2008 року, їх речі в квартирі відсутні. Акт засвідчено уповноваженою особою ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» Рудник Л.
Відповідачів спірне жиле приміщення не цікавить як житло і вони не мають наміру до нього повертатися. На відповідачів нараховуються комунальні платежі, які вони не оплачують, що створює додаткові фінансові витрати позивачу, тому він змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - вищезазначеною квартирою.
Ухвалою суду від 10.05.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 17.07.2023 розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача звернувся до суду з заявою, згідно якої просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на вимогах наполягає.
Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомили причини неявки, відзиву не подали.
Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Як вбачається зі змісту частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення районного виконавчого комітету від 20.10.2004 видано ордер №496 від 26.11.2004 на право користування чотирьохкімнатною квартирою, загальною площею 88,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Ордер видано на склад сім`ї: ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_4 - дочка та ОСОБА_2 син (а.с. 13-15 копія рішення).
03.02.2009 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну договору найму було винесено рішення, відповідно до якого змінено договір найму спірної квартири, виділено в користування сторін конкретні кімнати, залишено в спільному користуванні коридор, ванну кімнату, туалет та кухню (а.с. 13-15 копія рішення).
Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.04.2010 у справі №2-1169/2010 позивачем було визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування даною квартирою (а.с. 9 копія рішення).
У наслідок чого 27.08.2010 чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 88,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , була набута у приватну власність позивачем та його донькою ОСОБА_4 на підставі приватизації, що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 27.08.2010, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, згідно з розпорядженням №Д76 від 11.08.2010 (а.с. 10, 11 копія свідоцтва, а.с. 12 копія технічного паспорту).
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2010 за заявою ОСОБА_3 рішення у справі №2-1169/2010 про визнання осіб такими, що втратили право користування спірною квартирою, було скасовано.
У подальшому відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою про визнання приватизації, свідоцтва про право власності недійсним, про вселення, зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні частиною квартири та стягнення моральної шкоди. Відповідно до рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі 2-653/11 позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано недійними розпорядження Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради №Д76 від 11.08.2010 про приватизацію спірної квартири та свідоцтво № НОМЕР_2 про право власності на житло від 27.08.2010, видане на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Також вирішено питання про вселення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод відповідачам у користуванні жилою кімнатою площею 11,8 кв.м. та жилою кімнатою площею 18,1 кв.м. у спірній квартирі. Вказане рішення суду набрало законної сили 20.10.2012, проте відповідачі так і не вселилися до спірної квартири (а.с. 13-15 копія рішення).
Як вбачається з Акту обстеження квартири/кімнати/ у житловому приміщенні по факту проживання/не проживання/ від 13.05.2023, складеного і підписаного сусідами позивача, підписи яких були посвідченні уповноваженою особою ТОВ «Житлосервіс-КР», у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не проживає з 20.06.2006 (а.с.9).
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на те, що відповідачі на спірній житловій площі не проживають приблизно 15 років, тобто більше шести місяців без поважних на те причин, належні їм речі в квартирі відсутні, будь-яких перешкод у їх проживанні з боку позивача судом не встановлено.
Наведені обставини, які не спростовані з боку відповідачів, вказують на те, що вони, в силу статей 71, 72 ЖК України, втратили право користування житловим приміщенням.
Відтак, пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.
Керуючись статтями 71, 72, ЖК України, статтями 10, 12, 13, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 17 липня 2023 р.
Суддя Д.М.Ніколенко