"27" червня 2023 р. Справа № 754/720/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.

за участі секретаря Несин Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації Садівницького товариства «Ветеран-3» про захист прав споживачів,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з із позовом до Громадської організації садівницького товариства «Ветеран-3», в якому просить визнати угоду від 01.08.2018 року, укладену між сторонами щодо споживання електроенергії та сплати членських внесків садоводами з 2018-2020 року «При використанні загального майна членами садівницького товариства ГО СТ «Ветеран-3» невиконаною з боку ГО СТ «Ветеран-3»; визнати дії ГО СТ «Ветеран-3» щодо виключення ОСОБА_3 з членів ГО СТ «Ветеран-3» незаконними; стягнути з відповідача на користь позивача суму фактичних коштів-членських внесків за 2018-2021 р.р. у сумі 4 300грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі.

03.08.2022 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Громадської організації Садівницького товариства «Ветеран-3» про захист прав споживачів передано на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області.

03.08.2022 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Громадської організації Садівницького товариства «Ветеран-3» про захист прав споживачі.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання, щодо закриття провадження у справі, оскільки не підлягає розгляду даний спір у цивільному судочинстві, а даний спір відноситься до господарського судочинства.

Позивач в судовому засіданні заперечував, щодо заявленого клопотання представника відповідача.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна із сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно з частинами1, 3 статті 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Власник корпоративних прав бере участь у капіталі господарської організації, а реалізація правомочностей, які надаються власнику корпоративних прав, надає йому можливість впливати на діяльність господарської організації.

За змістом частин 1, 2 статті 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності, є учасниками відносин у сфері господарювання, а відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю належать до господарських відносин (стаття 2, частина шоста статті 3 ГК України).

Відповідно до п. 1.4. Статуту ГО СТ «Ветеран-3» створено шляхом добровільного об`єднання фізичних осіб для ведення садівництва та городництва.

Якщо учасник юридичної особи обґрунтовує позовні вимоги порушенням своїх корпоративних прав (право на членство у товаристві), то такий спір є спором про право управління юридичною особою, має ознаки корпоративного і належить до юрисдикції господарських судів (подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 квітня 2019 року у справі № 916/1295/18 (провадження № 12-4гс19) та від 17 грудня 2019 року у справі № 927/97/19 (провадження № 12-133гс19), від 13 жовтня 2020 року у справі № 695/2665/16-ц (провадження № 14-105цс20).

Отже, вимоги вказані позивачем , щодо спору між ГО СТ «Ветеран-3» та членом СТ ОСОБА_1 пов`язаний з корпоративними відносинами.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палити Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 жовтня 2020 року у справах № 683/351/16-ц, № 695/2665/16-ц про те, що відносини зі сплати членських внесків між учасниками юридичної особи та юридичною особою, створеною без мети отримання прибутку, є корпоративними.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 12.01.2021 року у справі № 127/21764/17 (провадження №14-115цс) спори за участю громадського об`єднання зі статусом юридичної особи як учасника цивільних правовідносин підлягають розгляду у судах відповідно до вимог як ЦПК України, так і ГПК України залежно від змісту позовних вимог та сторін такого спору.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, під час виконання угоди споживання електроенергії та сплати членських внесків садоводами на період з 2018-2020роки «Про використання загального майна членами садівницького товариства ГО СТ «Ветеран-3», який укладений між головою правління Тютюном О.В. ГО СТ «Ветеран-3» та «споживачем» (членом ГОСТ «Ветеран-3») ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 просить суд щодо законності його виключення з членів ГО СТ «Ветеран-3», тобто позбавлення його права на участь у діяльності та управління товариством.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Європейської конвенції з прав людини. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

управлінні кооперативом не суперечить змісту та природі корпоративних відносин.

Враховуючи те, що відповідач ГО СТ «Ветеран-3» є господарською організацією, а спір у цій справі виник у межах господарських правовідносин, тому розгляд цього спору повинен відбуватися за правилами господарського судочинства.

Згідно до пп. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, оскільки позовна заява ОСОБА_1 , не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, на підставі пп. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 19, 255, 260 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації Садівницького товариства «Ветеран-3» про захист прав споживачів.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції господарських судів.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Суддя О.Д. Рудюк