Справа № 523/3317/23
Провадження №2/523/2464/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, Департамент міського господарства Одеської міської ради, державний реєстратор Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Тодорова Ірина Григорівна, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним розпорядження органу приватизації, скасування рішення державного реєстратора, виселення та зняття із зареєстрованого місця проживання

УСТАНОВИВ:

22 березня 2023 року Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, Департамент міського господарства Одеської міської ради, державний реєстратор Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Тодорова І.Г., в якому просить:

визнати недійсним свідоцтво Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради про право власності на житло від 31.03.2009 № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним розпорядження КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради від 31.03.2009 № 212821 на ім`я ОСОБА_1 щодо вказаної квартири;

скасувати рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Тодорової І.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.10.2021 № 60833964 (з відкриттям розділу), що є підставою для припинення права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру, із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

виселити ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та зняти її із зареєстрованого місця проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на те, що ОСОБА_1 , використовуючи підроблені правовстановлюючі документи, а саме, свідоцтво про право власності на житло від 31.03.2009 № НОМЕР_1 та розпорядження органу приватизації від 31.03.2009 № 212821, вказавши іншу адресу квартири, оформила право власності на об`єкт нерухомого майна, який належить територіальній громаді м.Одеси та зареєстрований за нею на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.05.2021 у справі № 523/12436/17 про визнання спадщини відумерлою, за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ: НОМЕР_2 , номер запису про право власності: 46496764).

Рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Тодоровою І.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 60833964, відповідно до якого право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , прийняте на підставі свідоцтва про право власності на житло та розпорядження органу приватизації, яких не існує, тому підлягає скасуванню.

24 лютого 2023 року провадження у справі відкрито за правилами загального провадження.

Також, ухвалою суду від 24 лютого 2023 року було забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та їх обтяжень, внесенням записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на вказаний об`єкт.

17 квітня 2023 року третя особа - КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради надала суду письмові пояснення, відповідно до яких вони зазначають, що за даними архівної та комп`ютерної бази КП «Міське агентство з приватизації житла» документи на приватизацію житла, а саме свідоцтво про право власності на житло за № НОМЕР_3 від 31 березня 2009 року на квартиру АДРЕСА_2 не оформлялося і не видавалося.

30 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача подав клопотання, згідно якого підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а справу просив розглянути у його відсутність, також просив приєднати до матеріалів справи відповідь Суворовської окружної прокуратури м. Одеси про те, що 30 березня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000340 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, по даному провадженню наразі триває досудове слідство.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомляла, із клопотаннями не зверталася, відзив на позов не подавала.

Треті особи із клопотаннями до суду не зверталися.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит від 05.09.2007 № 1550, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 65000 дол. США зі сплатою 12% річних з терміном повернення до 05.09.2027. В забезпечення виконання зобов`язання позичальника за вищевказаним договором між ОСОБА_2 та банком укладено іпотечний договір від 05.09.2007, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрований в реєстрі за № 2247.

Предметом іпотеки стала однокімнатна квартира, загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 12,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначена квартира належала іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрованого в реєстрі за №2245, який був укладений між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_4 (продавець), та ОСОБА_2 (покупець).

За договором купівлі-продажу ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 купила однокімнатну квартиру, загальною площею 44,6 кв.м. та житловою площею 12,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначена квартира належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 01.03.2007, серія НОМЕР_4 , виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» в реєстровій книзі 180доп-188, номер запису № 3362, реєстраційний № 18111770, згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.03.2007 № 13840559. Станом на 31.12.2012 квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 01.03.2007 серія НОМЕР_4 . Відповідно до технічного паспорту від 09.07.2007 року № 180-доп-188-3362 на вищезазначений об`єкт нерухомого майна, загальна площа квартири складає - 44,6 кв.м., житлова площа - 12,4 кв.м.

Таким чином, можна дійти висновку, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якої наявна реєстрація в КП «БТІ» Одеської міської ради та квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом договору купівлі-продажу від 05.09.2007 № 2245, а також предметом іпотечного договору від 05.09.2007 № 1550 - тотожні об`єкти нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис про смерть від 17.11.2009 № 1588 та видано свідоцтво про смерть від 17.11.2009 серії НОМЕР_5 .

Спадкоємці померлої ОСОБА_2 за видачею свідоцтв про право на спадщину не звертались.

01.09.2017 Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про визнання спадщини відумерлою та передання майна у власність (справа № 523/12436/17).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.05.2021 у справі № 523/12436/17 визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , та складається з квартири загальною площею 44,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та передано вищезазначену квартиру у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

31.01.2022 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.05.2021 у справі № 523/12436/17 державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Чеботаренко Катериною Андріївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розділу) №63223911 від 03.02.2022 проведено державну реєстрацію права власності за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ: НОМЕР_6 , номер запису про право власності: 46496764).

У ході вирішення питання щодо управління даним майном було встановлено, що під час виходу за адресою знаходження житлового приміщення з метою обстеження його технічного та санітарного стану спеціалістами Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради встановили фактичну відсутність житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , натомість було встановлено наявність житлового приміщення з адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 12,4 кв.м., які є абсолютно аналогічними площам квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.07.2022 № 304362027 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , 05.10.2021 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.03.2009 № НОМЕР_1 , виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради.

За даними КП «БТІ» Одеської міської ради станом на 31.12.2012 право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ: НОМЕР_7 , номер запису про право власності: 44374334) зареєстрована 05.10.2021 на праві власності за ОСОБА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 07.10.2021 року №60833964). Підставою для державної реєстрації права власності стало свідоцтво про право власності на житло від 31.03.2009 № НОМЕР_1 , нібито видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, на підставі розпорядження від 31.03.2009 року № 212821.

КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, яке є правонаступником Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради повідомило, що згідно з комп`ютерною та архівною базою КП «МАПЖ» ОМР свідоцтво № 12-37221 та розпорядження №212821 на квартиру АДРЕСА_4 не видавались, запису у реєстровій книзі за № 12-37221 згідно з розпорядженням від 31.03.2009 № 212821 на вищезазначену квартиру не існує.

Встановивши, що ОСОБА_1 , використовуючи підроблені документи, незаконно заволоділа майном територіальної громади м. Одеси, а саме, квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до Суворовської окружної прокуратури з заявою про вчинення кримінальних правопорушень, в якій просила внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 4 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України,

30 березня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000340 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, по якому наразі триває досудове слідство.

З технічних паспортів, а саме: технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 від 09.07.2007 № 180-доп-188-3362 та технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 від 08.09.2021 № ТІ01:7406-3626-2549, вбачається абсолютна ідентичність вищезазначених квартир за їх характеристиками.

Таким чином, ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.03.2009 № НОМЕР_1 та розпорядження органу приватизації від 31.03.2009 № НОМЕР_8 , вказавши іншу адресу квартири, оформила право власності на об`єкт нерухомого майна, який належить територіальній громаді м. Одеси та зареєстрований за нею, під дійсною адресою, а саме: АДРЕСА_1 (РНОНМ: НОМЕР_2 , номер запису про право власності: 46496764).

Оскільки саме по собі свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, оскаржуване свідоцтво про право власності не породжує виникнення у відповідачки відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Тому для скасування свідоцтва про право власності на приватизоване майно має бути визнано недійсним документ, на підставі якого видано дане свідоцтво, тобто відповідне рішення органу приватизації.

Аналогічна позиція міститься у правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 27.06.2018 року у справі № 925/797/17.

Отже, оскільки ні свідоцтво про право власності на житло від 31.03.2009 № НОМЕР_1 , ані розпорядження органу приватизації від 31.03.2009 № 212821 не видавались та не оформлювались, тому слід їх слід визнати недійсними.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.07.2022 № 3.10.2021 державним реєстратором Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Тодоровою І.Г. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 60833964, відповідно до якого право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 . Підставою для прийняття відповідного рішення стали вищезазначене свідоцтво про право власності на житло та розпорядження органу приватизації.

Згідно із ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно п. 40 Порядку проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.

Однак, враховуючи вищезазначені обставини, свідоцтво про право власності на житло від 31.03.2009 № НОМЕР_1 та розпорядження органу приватизації від 31.03.2009 року № 212821 є недійсними.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження Припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі наявності в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості в результаті допущення технічної помилки закривається розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ відповідного об`єкта.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Однак, як вбачається з вищенаведеного, державним реєстратором в порушення вищевказаних норм чинного законодавства відповідних запитів з метою перевірки достовірності документів, наданих для державної реєстрації права власності направлено не було.

Отже, рішення державного реєстратора (з відкриттям розділу) від 07.10.2021 № 60833964, на підставі якого зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ: НОМЕР_7 ), за ОСОБА_1 , підлягає скасуванню із закриттям відповідного розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Листом від 28.06.2022 року № 210/01-10 Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради повідомив, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , якої фактично не існує, оскільки по суті відбулось «задвоєння» державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, який визнано відумерлою спадщиною.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом норм ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

За положеннями ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з нормами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки позивач є власником спірного майна, тому має право на звернення з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення.

Таку ж правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті.

Оскільки відповідачка безпідставно заволоділа майном, що фактично належить територіальній громаді м. Одеса, відтак вимоги Одеської міської ради є пропорційними, переслідують легітимну мету та відповідають критеріям, наведеним у ст. 8 Конвенції.

Відповідно до п. 3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Відповідно до п.50 Порядку однією з підстав для зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) є рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується).

Верховний Суд у постанові від 14.05.2020 року у справі № 336/1773/17 дійшов висновку, що «Зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою».

За нормами ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Отже, враховуючи те, що відповідачка не набувала у власність квартиру, тому вона має бути виселена з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку фактично і займає.

Як судом було встановлено зареєстрованим місцем проживання відповідачки є за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як така адреса відсутня за адресним реєстром.

Враховуючи те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 не існує, а також виходячи із того, що реєстрація права власності на таку квартиру проведена незаконно, тому є підстави для зняття відповідачки з реєстрації місця проживання за такою адресою.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 14762 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354-355 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Одеської міської ради задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради про право власності на житло від 31.03.2009 № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним розпорядження Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради від 31.03.2009 № 212821 на ім`я ОСОБА_1 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Тодорової Ірини Григорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.10.2021 № 60833964 (з відкриттям розділу), що є підставою для припинення права власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 ) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 100), із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Виселити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 ) з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Зняти ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 ) із зареєстрованого місця проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, Думська площа, 1, код 26597691) судові витрати у розмірі 14762 грн. (на рахунок юридичного департаменту Одеської міської ради - код 26302537, р/р НОМЕР_10 в ДКСУ, МФО 820172).

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 14 липня 2023 року.

Суддя