Справа № 452/213/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2023 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Роман Л.І.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самбірського міськрайонного суду Львівської області цивільну справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням осіб без їх виклику за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

13 січня 2023 року ОСОБА_1 , з урахуванням поданих 01 червня 2023 року уточнень, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, який зареєстровано 14 вересня 2006 року у Луківській сільській раді Самбірського району Львівської області, відповідний актовий запис за №22. Позивач вказала, що сторони мають трьох спільних неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач вважає одруження з відповідачем невдалим через постійне надмірне зловживання ним спиртними напоями. ОСОБА_1 вказала про те, що, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чоловік влаштовував скандали, наносив їй побої, зневажав її як дружину, погрожував знищенням майна, у зв`язку з чим сімейне життя між ними почало втрачати любов і поступово, як наслідок, почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. За таких обставин позивач вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить їх інтересам. Також, позивач прохала після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_6 ».

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків (а.с.17).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 червня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику на 10 липня 2023 року (а.с.23).

Позивач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.26 зворотна сторона), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подавала. Разом з тим, у відповідній письмовій заяві, зазначила, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, прохала суд провести розгляд справи без її участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с.28).

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.26,27,29), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження

або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подавав, правом подати відзив на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

Виходячи з положень ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10.

Суд, з`ясувавши позицію позивача, викладену у первісній позовній заяві та уточненій позовній заяві, а також у додатковій письмовій заяві, поданій нею до суду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Із свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 14 вересня 2006 року у Луківській сільській раді Самбірського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 14 вересня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №22 (а.с.4).

Від даного шлюбу сторони мають трьох спільних неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5,6,7).

З письмових пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через схильність відповідача до зловживання спиртними напоями, постійні безпричинні скандали в стані алкогольного сп`яніння відповідача та спричинення їй тілесного болю, в результаті чого між подружжям втрачено почуття поваги та любові один до одного. Сторони, хоча і проживають разом, проте не ведуть спільного господарства. При цьому, позивач вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними неможливим і недоцільним (а.с.1-2,8,13,19-21,28).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_2 правом подати відзив на позовну заяву не скористався, будь-яких заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надав, проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження не заперечував.

Таким чином, на переконання суду, відповідач ОСОБА_2 вищезазначені обставини у справі не оспорював, фактично їх визнав, тому у відповідності до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню.

Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Позивач ОСОБА_1 прохала позов задовольнити, фактично за змістом позову та додаткових заяв, поданих до суду, письмово заперечувала проти надання подружжю строку для примирення (а.с.1-2,19-21,28).

Відповідач ОСОБА_2 клопотань про надання подружжю строку для примирення не заявляв.

За таких обставин суд вважає, що сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини.

Спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу між сторонами на час розгляду даної справи немає.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача ОСОБА_1 на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 як особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище та прохала суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка «ОСОБА_6 ».

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_6 ».

Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись стст.24,110-113 СК України, стст.12-13,76-82,247,259,263-268,274,279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Хлопчиці Самбірського району Львівської області (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Самбірським МРВ УМВС України у Львівській області від 25 грудня 2006 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Луки Самбірського району Львівської області (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), зареєстрований 14 вересня 2006 року у Луківській сільській раді Самбірського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №22 від 14 вересня 2006 року, які мають трьох спільних неповнолітніх дітей.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 й надалі іменуватися цим самим прізвищем.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.М. Кущ