Справа № 502/1355/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Балан М.В.

за участю секретаря судового засідання - Урсул Г.К.

розглянувши цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи ОСОБА_2 ,

Відділення поліції № 1

Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області

про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з заявою в якій просить суд:

- видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж 100 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж 100 метрів до місць частого відвідування ОСОБА_1 ( місце роботи ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 - (Дмитрівська ЗОШ - місце навчання ОСОБА_3 );

- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс- та інші повідомлення) з ОСОБА_1 та з ОСОБА_3 , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування своїх вимог, заявниця вказує, щовона перебуває зі ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах та проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2016 року. Разом з ними проживає її дитини від першого шлюбу - ОСОБА_3 .

Починаючи з 2017 року їх життя стало нестерпним, оскільки ОСОБА_2 почав систематично проявляти стосовно заявника та дитини ОСОБА_3 безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути; виражатися на їх адресу нецензурною лайкою; вживати алкогольні напої та вести аморальний спосіб життя, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство як стосовно неї, так і стосовно малолітньої дитини.

Починаючи з 2017 року прояви домашнього насильства з боку ОСОБА_2 стали систематичними. Проте, не всі випадки та прояви такого насильства зафіксовані у встановленому чинним законодавством порядку.

На підставі вищевикладеного, заявник просила задовольнити заяву.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання з`явилась, та пояснила, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був придбаний нею особисто, та коли вона зі ОСОБА_2 почали проживати разом, вона прописала його за цією адресою. На даний час, ОСОБА_2 продовжує вчиняти відносно неї та її дитини психологічне та фізичне насилля, ображає її нецензурною лайкою по телефону та при особистих зустрічах привселюдно, підтримала заявлені нею вимоги, та просила розгляд справи провести без фіксування ходу судового засідання звуко- та відео фіксації.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Представник заінтересованої особи ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області в судове засідання з`явився, проти задоволення заяви не заперечував.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними відмітками в паспорті громадян України.

Відповідно до талону-повідомлення № 2149 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію встановлено, що 06.06.2023 року о 16 годині 48 хвилин, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.06.2023 року 16:47 годині за адресою: АДРЕСА_1 , заявницю - ОСОБА_1 б`є її чоловік. Також б`є сусідку. Дитина через це втекла з будинку.

06.06.2023 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 937104 за ст.. 173-2 ч.1 КУпАП.

06.06.2023 року відносно ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 228881.

06.06.2023 року було складено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Кілійського районного суду Одеської області від 19.06.2023 року по справі № 502/1054/23, визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Згідно талону-повідомлення № 2253 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію встановлено, що 12.06.2023 року о 21 годині 32 хвилини, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.06.2023 року о 12 годині 31 хвилина за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 погрожує повішатися на очах дитини, більше інформації не надають, кидають слухавку.

12.06.2023 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 883221 за ст.. 173-2 ч.1 КУпАП.

12.06.2023 року відносно ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 228882.

12.06.2023 року було складено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Кілійського районного суду Одеської області від 04.07.2023 року по справі № 502/1117/23, визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 6 ст. ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

За пунктом 7 частини першої статті 1 обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно з ст. 350-6 ч. 1, 2, 4 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до п. 5, ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 607/10122/19).

Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника (постанова Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 404/5203/19).

Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях.

З урахуванням встановлених фактичних обставин та за наслідками оцінки ризиків в їх сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з метою захисту заявниці від насильства і запобігання можливим повторним спробам вчинення такого з боку ОСОБА_2 .

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 263-268, 350-5, 350-6 ЦПК України, ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильству», суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 строком на шість місяців, яким:

- заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місць частого відвідування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (Дмитрівський дошкільний навчальний заклад - місце роботи ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (Дмитрівська ЗОШ - місце навчання ОСОБА_3 );

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з нами;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - та інші повідомлення) із ОСОБА_1 та з ОСОБА_3 , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію рішення про видачу обмежувального припису надіслати до Відділення поліції № 1 Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 на профілактичний облік, а також до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан