ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6209/23 Справа № 213/1530/23 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 213/1530/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання, знаходження на утриманні та здійснення догляду за батьком,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року,

встановив:

В квітні 2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання, знаходження на утриманні та здійснення догляду за батьком.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року заява ОСОБА_1 була залишена без руху.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду, про те, що ним не було у повному обсязі усунуто недоліки поданої заяви не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки після надання строку для усунення недоліків, ним в поданій заяві було вказано документи, якими підтверджується потреба його батька ОСОБА_2 у сторонньому догляді за станом його здоров`я і в якому саме. Посилається, що його заява мала бути повторно залишена без руху для усунення недоліків, а не повернута йому як заявнику.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу не наданий.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що, вимоги ухвали суду від 24 квітня 2023 року не виконанні у повному обсязі.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набула чинності для України з 11 вересня 1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

У ч. 1, 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач, відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_1 просив встановити факт його постійного проживання з його батьком ОСОБА_2 , знаходження батька на його утриманні та здійснення ним постійного догляду за ним як за особою, що має ІІ групу інвалідності, яка потребує такого догляду.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, дійшовши висновку, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, 24 квітня 2023 року, постановив ухвалу про залишення заяви без руху та надав ОСОБА_1 строк для усунення недоліків шляхом викладення обставин та зазначення доказів, що їх підтверджують у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали. При цьому суд першої інстанції, посилаючись на положення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зазначив, що заява та додані до неї матеріали не містять дані про таке:

Чи потребує ОСОБА_2 стороннього догляду за стоном здоров`я,

Чи було оформлено опіку/піклування стосовно ОСОБА_2 ,

Чи працевлаштований заявник,

Чи отримує ОСОБА_2 пенсійні виплати, в чому саме полягає потреба в догляді за ОСОБА_2 ,

Не вказано, чи приймають інші родичі участь в утриманні ОСОБА_2 та необхідність їх залучення як заінтересованих осіб. (а. с. 5)

15 травня 2023 року ОСОБА_1 до суду першої інстанції надана заява, в якій на виконання вимог ухвали Інгулецького районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року викладені обставини та зазначені відповідні докази на підтвердження вказаних обставин.

Проте, ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику, оскільки заявником недоліки усунуто частково. Роз`яснено заявнику, що він не позбавлений права повторного звернення до суду з цією заявою, після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

Положення ст. 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

З огляду на викладене не можна вважати, що ОСОБА_1 ухилився від виконання зазначених в ухвалі Інгулецького районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року вимог, оскільки на її виконання (у межах встановленого судом строку для усунення недоліків) ним до суду першої інстанції направлено відповідну заяву щодо ухвали про залишення його позовної заяви без руху. (а.с. 8-9)

Суд першої інстанції, в ухвалі про повернення позовної заяви, зазначив, що ОСОБА_1 зазначені в ухвалі недоліки усунув частково. Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України дійшов висновку, що позовну заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що на стадії пред`явлення позовної заяви, вирішення питання про наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі, суд першої інстанції перевіряє відповідність заяви вимогам статті 175 ЦПК України, тобто перевіряє передумови права на пред`явлення позову особи та дотримання порядку її подання, та не вправі уточнювати, пропонувати заявнику надати (зазначити) докази, які на думку суду повинні відповідати заявленим вимогам.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Під час розгляду справи по суті, суд має можливість уточнити вимоги заявника та з`ясувати, якими доказами останній підтверджує свої вимоги.

За змістом ст. 13, 175 ЦПК України позивач (заявник) на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини, а тому суд не вправі через не конкретизації заявлених вимог та неподання доказів при пред`явленні заяви залишати її без руху та повертати заявнику.

Відповідно ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції передчасно визнано неподаною та повернуто заяву ОСОБА_1 .

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як конституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 19 липня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста