Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/224/23
Єдиний унікальний №733/744/23
Рішення

Іменем України

19 липня 2023 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого-судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Чернігівської області, як органу опіки та піклування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про повернення дитини,

установив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до міської ради Чернігівської області, як органу опіки та піклування про повернення дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2019 року у неї було відібрано дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав. Рішенням Ічнянської міської ради Чернігівської області від 23 січня 2020 року № 30 ОСОБА_2 призначено опікуном над малолітньою онукою ОСОБА_3 . На даний час позивачка переосмислила своє життя, зробила висновки, змінила спосіб життя, який привів до відібрання у неї дитини, тому просила повернути їй дочку ОСОБА_3 , яка була відібрана у неї за рішенням суду.

Ухвалою судді від 23 травня 2023 року відкрите провадження по даній справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с. 25).

Заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, при цьому від останньої надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в якому також вона просила за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення по справі відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Представник відповідача Ічнянської міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відзиву на позов відповідачем не подано.

Пояснення щодо позову третьою особою не подано.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ураховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що позивачка є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 10).

Заочним рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2019 року у ОСОБА_1 було відібрано дочку ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав (а.с. 7-8).

Рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 30 від 23 січня 2020 року № 30 встановлено опіку над ОСОБА_3 , опікуном якої призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).

Позивачка та її дочка зареєстровані по АДРЕСА_1 (а.с. 5, 11).

Згідно акту обстеження від 30 березня 2023 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що дане помешкання належить ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 12).

Відповідно до акту обстеження умов проживання, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку та складається з 3 кімнат: 2 кімнати, кухня, коридор. Наявна вода та пічне опалення. Будинок умебльований, наявні спальні місця, у будинку чисто. Для виховання та розвитку дитини створені наступні умови: наявна окрема кімната, де є шафа для одягу, спальне місце, місце для навчання, відпочинку (а.с. 13).

Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи ОСОБА_1 здорова, має задовільний стабільний урівноважений емоційний стан, відсутні шкідливі звички та прояви ознак девіантної поведінки, має достатнє коло спілкування, була одинокою, здатна до самообслуговування, наявна мережа соціальної підтримки сім`ї, має задовільні соціальні стосунки в сім`ї, відсутні борги, відсутні члени сім`ї, інші особи, які потребують підтримки, захисту, соціального обслуговування, стан помешкання задовільний. ОСОБА_6 проживає зі співмешканцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який має інвалідність. Умови проживання ОСОБА_1 дають можливість повернення дитини в сім`ю (а.с. 14-16).

Відповідно до довідки № 11-26/60 від 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 отримує допомогу на догляд за 1 інвалідом І або ІІ групи (а.с. 18).

Згідно довідки-характеристики Ічнянської міської ради № 02-05/102 від 27.04.2023, скарг на ОСОБА_1 на адресу міської ради не надходило, яка компрометуючих матеріалів щодо останньої не має (а.с. 19).

Як убачається із висновку органу опіки та піклування щодо доцільності повернення дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 151 від 07 липня 2023 року, за результатами проведеної роботи було з?ясовано, що мати ОСОБА_1 створила належні умови для проживання та розвитку своєї дитини ОСОБА_3 . Під час проведення бесіди мати дитини повідомила, що переосмислила своє життя та має бажання виховувати свою доньку, піклуватись про неї. На комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_1 повідомила, що вона має бажання та створила умови для повернення її доньки ОСОБА_7 . При бесіді з дитиною з?ясовано, що дитина бажає жити разом з матір?ю. На підставі частини 5 статті 19 Сімейного кодексу України, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини (від 29 червня 2023 року протокол № 5), думку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ічнянська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне повернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідатиме інтересам дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 150 цього Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, родини, свого народу, своєї Батьківщини, забезпечувати здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Право на виховання дитини є одним із найважливіших батьківських прав. Водночас, це право є і обов`язком.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до ст. 111, 112 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї.

Відповідно до ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Гаазе проти Німеччини» Європейський суд з прав людини зауважив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджає реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що позивачка змінила свій спосіб життя, який привів до відібрання у неї дитини, створила для останньої належні умови для проживання та навчання, яка бажає проживати разом із матір`ю, а факт звернення до суду з позовом про повернення дитини свідчить про інтерес матері до своєї дочки та реальне бажання змінити свою поведінку, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд установив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивачки обгрунтовані на законі.

Керуючись ст. 7, 150, 155, 170 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 200, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Чернігівської області, як органу опіки та піклування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про повернення дитини задовольнити повністю.

Повернути ОСОБА_1 дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була відібрана за рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2019 року без позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Ічнянська міська рада Чернігівської області, місце розташування: площа Т.Г. Шевченка, 1, м. Ічня, Прилуцький район, Чернігівська область, .

Третя особа: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 19 липня 2023 року.

Головуючий суддя В.М. Овчарик