Дата документу 11.07.2023Справа № 643/132/21
Провадження № 2/554/5918/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді - Савченко Л.І.

при секретарі - Грай К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ТДВ «Міжнародна СК», про відшкодування збитків в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ФОП ОСОБА_1 11.01.2021 звернувся до Московського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 2640 грн. 18 коп., судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 8 348 грн. 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено Договір страхування наземного транспорту № 7-01 від 23.07.2019 року, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Subaru Forester», д.р.н. НОМЕР_1 . Відповідно до Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 21.01.2020 року по вул.Короленка в м.Харкові мало місце ДТП за участю транспортного засобу «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Subaru Forester», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобіль «Subaru Forester», д.р.н. НОМЕР_1 , отримав пошкодження. Згідно Європротоколу від 21 січня 2020 року, ОСОБА_2 визнав себе винним у вчиненні правопорушення. Згідно рахунку на оплату № 30 від 22 січня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Forester», д.р.н. НОМЕР_1 , склала 7 526, 16 грн. Факт ДТП 21.01.2020 був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 2004838-1 від 05.02.2020. На підставі вказаного Страхового акту ПрАТ «СК «ВУСО» зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату на користь потерпілого - автосервісу у сумі 7 526, 16 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Відшкодувавши матеріальну шкоду у сумі 7 526, 16 грн., ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Відповідальність винуватця ДТП, як водія т.з. «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2 , була забезпечена Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/3642318 на момент ДТП в ТДВ «Міжнародна СК». ТДВ «Міжнародна СК» здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей та з вирахуванням франшизи. Таким чином, різниця між фактично сплаченим страховим відшкодуванням з боку ПрАТ «СК «ВУСО» та компенсацією ТДВ «Міжнародна СК» склала 2 640, 18 грн., а тому у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувати завдані збитки у вказаному розмірі. 07.09.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір № 07/09/2020 про відступлення права вимоги від 07 вересня 2020 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, наведених у Додатку № 1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №7-01 від 23.07.2019 року. На вимогу, у порядку досудового врегулювання спору, від 06.10.2020 року, відповідач не погашає заборгованість, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 28 січня 2021 року цивільну справу передано за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 26 лютого 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 22 квітня 2021 року справу передано за підсудністю до Московського районного суду м.Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 03 червня 2021 року справу прийнято до провадження Московського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11 січня 2022 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов, в якому він проти позову заперечував. Вказав, що у разі, якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавала шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавала шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим Договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку із відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону № 1961- IV). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, і відступати від неї не вбачається підстав. Страховий поліс № АО 003642318 в нього був дійсний на момент страхового випадку та мав ліміт на шкоду майна 100 000 грн. Після складення євро протоколу з потерпілим він заплатив франшизу у розмірі 1000 грн., згідно Договору страхування у ТДВ «Міжнародна СК». Прохав у позові відмовити.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 24 січня 2022 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ТДВ «Міжнародна СК».

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 25 квітня 2023 року цивільну справу прийнято до провадежння Октябрського районного суду м.Полтави на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану».

У судове засідання позивач ФОП ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.102).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки рекомендованим повідомленням, засобами мобільного зв`язку (а.с.97, 100), про причину неявки суд не повідомив. Про обізнаність відповідача про розгляд справи в Октябрському районному суді м.Полтави свідчить його заява від 31.05.2023 року, сформована в системі «Електронний суд», про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.101).

Враховуючи, що позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, від відповідача у матеріалах справи є відзив на позов, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 7-01 від 23.07.2019 року, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Subaru Forester», д.р.н. НОМЕР_1 . Відповідно до Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування (а.с.8-12).

21.01.2020 року по вул.Короленка в м.Харкові сталася ДТП за участю транспортного засобу «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Subaru Forester», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобіль «Subaru Forester», д.р.н. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, що слідує із Акту (Протоколу) огляду ТЗ (а.с.13).

Згідно Європротоколу від 21 січня 2020 року, ОСОБА_2 визнав себе винним у вчиненні правопорушення (а.с.7).

Згідно рахунку на оплату № 30 від 22 січня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Forester», д.р.н. НОМЕР_1 , склала 7 526, 16 грн. (а.с.16).

Факт ДТП 21.01.2020 був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 2004838-1 від 05.02.2020 (а.с.18).

На підставі вказаного Страхового акту ПрАТ «СК «ВУСО» зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату на користь потерпілого - автосервісу у сумі 7 526, 16 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт № 3 ОСОБА_4 та платіжним дорученням на ім`я ФОП ОСОБА_4 (а.с.17,20).

Відповідальність винуватця ДТП, як водія т.з. «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2 , була забезпечена Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/003642318 на момент ДТП в ТДВ «Міжнародна СК» (а.с.19).

Згідно Розрахунку страхового відшкодування від 07.07.2020 року за справою № 17046, наданого ТДВ «Міжнародна страхова компанія», розмір страхового відшкодування становить 3 885, 98 грн. (а.с.61-62).

ТДВ «Міжнародна СК» здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей та з вирахуванням франшизи у розмірі 3 885, 98 грн., що слідує із повідомлення ТДВ «Міжнародна СК» на адресу ПрАТ «СК «ВУСО» про прийняте рішення від 07 липня 2020 року № 2691 (а.с.21).

Таким чином, різниця між фактично сплаченим страховим відшкодуванням з боку ПрАТ «СК «ВУСО» та компенсацією ТДВ «Міжнародна СК» склала 2 640, 18 грн.

07.09.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 був укладений Договір № 07/09/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №7-01 від 23.07.2019 року (а.с.22-27).

16.09.2020 року ФОП ОСОБА_1 надіслав ОСОБА_2 вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, з якої слідує, що у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого, як водія транспортного засобу «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ «Міжнародна СК» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/003642318. Згідно даного полісу було передбачено безумовну франшизу у розмірі 1000 грн. (а.с.28).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо винна особа - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком - ТДВ «Міжнародна страхова компанія», регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У зв`язку із заміною сторони кредитора в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що сума відшкодування, виплаченого ТДВ «Міжнародна страхова компанія» в порядку регресу позивачу, у розмірі 3 885, 98 грн. недостатня для відновлення пошкодженої речі, які відшкодовані ПрАТ «СК «ВУСО» потерпілому, тому різниця між цими сумами має бути відшкодована ОСОБА_2 , відповідно до вимог статті 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про обов`язкова страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

При цьому, суд враховує, що сума франшизи у розмірі 1000 грн., яку як стверджує у відзиві відповідач було ним сплачено ПрАТ «СК «ВУСО», позивачем не стягується ( 7 526, 16- 3 885, 98 - 1000 = 2 640, 18) (а.с.89).

Доводи відповідача про відсутність у нього обов`язку сплачувати збитки судом спростовуються вищенаведеними висновками. Розмір страхового відшкодування не оскаржував ся та не скасований.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем виконані вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України та подано до суду докази сплати судових витрат на правову допомогу, а саме Попередній розмір судових витрат (вказаний у позові), Договір № 07 про надання правової допомоги від 08 вересня 2020 року, укладений між АО «Адвокатус» та ФОП ОСОБА_1 , Додаткову угоду № 1 Акт приймання-передачі правової допомоги від 26 жовтня 2020 року до Договору № 07 про надання правової допомоги від 08 вересня 2020 року, Квитанцію від 27.12.2020 року про оплату послуг на суму 8 348, 60 грн., Ордер серії КС № 840625 від 13.11.2020 адвоката Трикоз Д.Є. АО «Адвокатус» (а.с.31-36).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 вказаної статті передбачається, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи складність даної справи, яка є малозначною та розгляд якої здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження, обсяг виконаних адвокатом послуг на час розгляду справи у суді першої інстанції, ціну позову 2 640, 18 грн., суд вважає за необхідне задовольнити заяву про стягнення витрат на правничу допомогу частково у розмірі 2 640, 18 грн. у розмірі, який дорівнює ціні позову.

Судовий збір підлягає стягненню у повному розмірі у сумі 840 грн. 80 коп. (а.с.38).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 274 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ТДВ «Міжнародна СК», про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) у розмірі 2640 грн. 18 коп., судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2640 грн. 18 коп., а всього 6 121 грн. 16 коп.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - ФОП ОСОБА_1 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо.

Суддя Л.І. Савченко