КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/7752/19 Головуючий у І інстанції - Ковальчук Л.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/2931/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Кононенко І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконкому Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, Житлово-будівельного кооперативу «Південний» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

установив:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, ЖБК «Південний» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є членом ЖБК «Південний», сплачувала грошові кошти в якості пайових внесків за отримання у свою власність квартири по АДРЕСА_1 .

Однак, після прийняття будинку в експлуатацію, квартиру їй не було передано.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 1998 року, зобов`язано ЖБК «Південний» надати їй двокімнатну квартиру.

Оскільки рішення суду не виконувалось, вона знову звернулася до суду.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2002 року, зобов`язано ЖБК «Південний» надати їй квартиру АДРЕСА_2 в порядку виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 1998 року та зобов`язано Вишневу міську раду видати їй ордер на вказану квартиру.

Зазначала, що вона зверталася із численними заявами, скаргами, претензіями щодо надання їй квартири АДРЕСА_2 , однак рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 1998 року залишилося невиконаним, квартира їй не надана.

У 2008 році вона звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, однак ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2008 року її позовну заяву до ЖБК «Південний», виконавчого комітету Вишневої міської ради, Вишневої міської ради про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишено без розгляду.

Посилаючись на невиконання відповідачами свого обов`язку з передання їй у власність спірної квартири, просила суд стягнути з відповідачів солідарно матеріальний збиток у розмірі ринкової вартості двокімнатної квартири в місті Вишневе - 1218000 грн та на відшкодування моральної шкоди - 50000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що він поданий поза межами позовної давності, оскільки починаючи з 1994 року позивачка знала про порушення свого права, зверталася з різними заявами, скаргами тощо до різних державних установ, у тому числі з аналогічним позовом у 2008 році, який було залишено без розгляду, а тому мала реальну можливість звернутися до суду за захистом свого права, в тому числі про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов задовольнити та стягнути з Виконкому Вишневської міської ради та ЖБК «Південний» солідарно на її користь матеріальний збиток у розмірі ринкової вартості 2-кімнатної квартири в м. Вишневому вартістю 1218000 гривень.

Стягнути з Виконкому Вишневської міської ради та ЖБК «Південний» солідарно на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у сумі 50000 гривень, а також здійснити розподіл судових витрат.

Скаргу обґрунтовувала тим, що факт незаконності виключення її ( ОСОБА_1 ) зі складу членів кооперативу та факт незаконності дій відповідачів - ЖБК «Південний» та виконкому є безспірними.

Виконком Вишневської міської ради порушує п.4 Примірного Статуту житлово-будівельного кооперативу (затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року №186), яким передбачено відповідний порядок організації житлово-будівельного кооперативу, участь у цьому Виконкому ради народних депутатів та п.76 цього ж Статуту, який передбачає порядок припинення кооперативу.

Виконком Вишневської міської ради перевищує свої повноваження, оскільки відповідно до п.60 Примірного статуту ЖБК розподіл квартир між членами ЖБК входить до компетенції загальних зборів членів ЖБК.

Перевищивши свої повноваження пан ОСОБА_2 порушив ст.138 ЖК Української PCP, яка надає право Виконкому лише контролювати діяльність кооперативу, а не здійснювати силовий захват майна ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідач - виконком незаконно використовував та використовує на сьогоднішній день кошти позивачки, при інфляції більш ніж 1000%, на той час в розмірі 247703171 крб., (на той час продаж готової квартири в серпні 1994 року працівнику міліції Хорошковському підтверджує що вартість 3 кімнатної квартири, яку він купив, становила 228 млн. крб.).

Квартира ОСОБА_1 коштувала 130-150 млн. крб.

Вказує, що голова виконкому ОСОБА_2 визнав використання її коштів на будівництві по АДРЕСА_3 , а це явна корупція - порушення Закону України головою виконкому ОСОБА_2 , а в даний час й іншими наступними головами виконкому.

Вказує, що протягом багатьох років від 1995 року по вересень 2018 року вона зверталася і звертається до правоохоронних, судових органів, до органів виконавчої влади за захистом свого порушеного права на отримання квартири.

Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Вказує, що викладені в скарзі вимоги не ґрунтуються на належних доказах тих обставин, що Виконавчим комітетом Вишневої міської ради було порушено право ОСОБА_1 на отримання двокімнатної квартири вартістю 1218000 грн та немає підстав для стягнення моральної шкоди.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 довідалася або могла довідатися про обставини, що можуть свідчить про порушення її прав ще у 1994 році.

Також, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що апелянт, починаючи від 1994 року знала про порушення свого права, зверталася з різними заявами, скаргами тощо до різних державних установ.

Вказує, що позивачка ОСОБА_1 не довела і не надала до суду першої інстанції відповідних доказів завдання їй моральної шкоди і Виконаний комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області вважає вимогу про моральну шкоду такою, що не підлягає задоволенню.

Вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі обставини справи, надав належну правову оцінку даним правовідносинам.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (Вишневої міської ради Бучанського району Київської області) на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток у розмірі ринкової вартості двокімнатної квартири у місті Вишневому - 1226908 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позову, не врахувавши обґрунтованість позовних вимог про відшкодування майнової шкоди (матеріального збитку) та необхідність забезпечення права позивачки на судовий захист.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди суд апеляційної інстанції вважав необґрунтованими.

На вказану постанову Київського апеляційного суду, виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 21 грудня 2022 року, скасовано постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року у частині позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, ЖБК «Південний» про стягнення матеріального збитку, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд керувався тим, що суд апеляційної інстанції, встановивши, що вимоги про стягнення матеріального збитку є обґрунтованими до Вишневої міської ради, не розглянув заяву виконавчого комітету Вишневої міської ради про застосування наслідків спливу позовної давності, а також не надав оцінки доводам ОСОБА_1 про визнання поважними причин її пропуску.

Крім того, встановивши факт порушення відповідачами (виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, ЖБК «Південний») прав позивачки на отримання у власність спірної квартири, апеляційний суд, без жодних мотивувань, вирішив стягнути матеріальний збиток на користь позивачки з Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, яка не виступала відповідачем у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

При новому розгляді справи, колегією суддів встановлено, що позивачка ОСОБА_1 була членом ЖБК «Південний» та вносила грошові кошти як пайовий внесок за отримання у свою власність квартири по АДРЕСА_1 .

30 вересня 1994 року Виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради прийнято рішення №31/4 «Про затвердження актів державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію 72-х квартирного житлового будинку ЖБК «Південний» та 36-ти квартирного житлового будинку Вишневої міської ради народних депутатів», яким затверджено акт державної приймальної комісії від 20 вересня 1994 року по прийняттю в експлуатацію 72-х квартирного житлового будинку ЖБК «Південний» в АДРЕСА_4 .

12 жовтня 1998 року Києво-Святошинським районним судом Київської області прийнято рішення, яким зобов`язано ЖБК «Південний» надати двокімнатну квартиру ОСОБА_1 .

Пізніше, 15 січня 2002 року Києво-Святошинським районним судом Київської області прийнято рішення, яким, зокрема, зобов`язано ЖБК «Південний» надати квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 в порядку виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 1998 року та зобов`язано Вишнівську міську раду видати ОСОБА_1 ордер на вказану квартиру.

В подальшому позивачка зверталася з чисельними заявами, скаргами, претензіями щодо надання їй квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 в порядку виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 1998 року.

Рішення суду фактично не було виконано, а квартира позивачці не надана, у зв`язку з чим вона у 2008 році зверталася до суду із позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

07 травня 2008 року Києво-Святошинським районним судом Київської області винесено ухвалу по справі №2-195/2008, якою позовну заяву ОСОБА_1 до ЖБК «Південний», Виконавчого комітету Вишневої міської ради, Вишневої міської ради про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишено без розгляду у зв`язку з поданням ОСОБА_1 заяви про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

За ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд тлумачить вказану статтю як таку, що не містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те , що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загально визначеного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

В ст. 47 Конституції України зазначено, що кожен має право на житло.

Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Житлові права громадян України охороняються законом.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, сім`я позивачки потребувала поліпшення житлових умов, вони перебували на квартирному обліку з 1985 року при Вишневському міськвиконкомі, а з 1992 року вона стала ще й на кооперативний облік, потім членом ЖБК «Південний».

В 1992 році в ЖБК «Південний» виконкомом було направлено її та ще людей до колишніх, які були членами ЖБК ще від 04 квітня 1989 року (протокол загальних зборів ЖБК №1 від 04 квітня 1989 року).

Станом на 05 грудня 1994 року позивачкою було сплачено 247703171 крб., що підтверджує сплату всіх внесків в тому числі 22703171 крб. в ЖБК «Південий», за квартиру, яка коштувала 126000000 крб.

28 жовтня 1994 року листом №24 ЖБК поклало всю відповідальність на голову виконкому за незаконну, самовільну видачу ордерів на квартири, побудовані за кошті членів ЖБК та кредит Укрсоцбанку на 30 років, (доказ ксерокопія листа до голови виконкому та підтвердження того, що голова ЖБК фальсифікувала вартість квартир та внески членам ЖБК).

Проте, як стверджує позивачка, коли місцевий виконком видавав ордери на квартири членам кооперативу, отримавши кошти позивачки, не по рішенню зборів ЖБК, як того вимагає Закон, а по своєму бажанню, її прізвища серед списку осіб, яким видаються ордери, не було.

Ордери було надано особистим рішенням голови виконкому 03 листопада 1994 року посеред ночі стороннім особам, які не будували будинок, яких не приймали в члени ЖБК та деякі з них взагалі не проживали у Вишневому, та й без сплати коштів за них в ЖБК «Південний».

Після звернення позивачки з цього приводу до голови ЖБК «Південний» ОСОБА_4 її було повідомлено про те, що вона виключена з членів ЖБК «Південний» за начебто несплату внесків, (рішення загальних зборів ЖБК «Південний» заднім числом, тобто від 28 червня 1994 року), і при цьому зазначено в протоколі про виплату компенсації по курсу долара, але вона не розуміла, чому тоді її внески за квартиру продовжували прийматися ЖБК до 26 серпня 1994 року, доказом чого є підроблений протокол №3 від 03 листопада 1994 року про виключення шістьох членів ЖБК та виплати компенсації).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 1995 року, рішення загальних зборів ЖБК «Південний» «про виключення ОСОБА_1 » зі складу членів кооперативу було скасовано.

Таким чином, вона, як член ЖБК, як особа, що сплачувала внески за свою квартиру, мала законне право на отримання її у свою власність.

Далі будинок по АДРЕСА_4 був введений в експлуатацію з 29 серпня 1994 року (акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту №52 та виконкому рішення №31/4 від 30 вересня 1994року).

Однак, сплативши за 2-кімнатну квартиру вона її не отримала.

На сьогоднішній день ОСОБА_1 та її сім`я позбавлені житла та коштів, які за нього сплачені, і компенсації по курсу долара.

Як зазначає позивачка, в процесі багатьох років судової тяганини було з`ясовано ряд обставин та фактів, які вказують на те, що винними в тому, що вона зі своєю сім`єю залишилась без квартири є керівництво ЖБК «Південний» та головне - керівництво Виконкому Вишневської міської ради.

В судовому порядку було доведено незаконність цього протоколу «загальних зборів» (голів виконкому та ЖБК) про нібито виключення її зі складу членів кооперативу (рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 1995 року).

Таким чином, факт незаконності виключення ОСОБА_1 зі складу членів кооперативу та факт незаконності дій відповідачів - ЖБК «Південний» та виконкому є безспірними.

Виконком Вишневської міської ради своїм рішенням №31/4 від 30 вересня 1994 року затверджує акти державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію 72-квартирного житлового будинку ЖБК «Південний» ( АДРЕСА_4 ) та 36-квартирного будинку Вишневої міської ради народних депутатів (вул. Південна, 5-а).

Однак, вже вночі 03 листопада 1994 року виконком Вишневської міської ради приймає рішення №74, яким розформовує вже існуючий ЖБК «Південний», який існував у відповідності до законодавчих актів, який взяв 30- річний кредит (без права зміни господаря кредиту) і саме головне - збудував будинок для своїх членів, який вже прийнятий в експлуатацію, доказом чого є рішення виконкому Вишневої міської ради депутатів №74 від 0 листопада 1994 року.

Крім того, цим же рішенням заборонено продаж квартир.

Як запевняє позивачка, виконком формує знову з тих же членів ЖБК «Південний», але без 5 членів ЖБК - самих беззахисних учасників війни 1941-1945 років, хворих і її (позивачки) та надає своєю владою, продає житло певним громадянам, які не є мешканцями Вишневого та без рішення ЖБК і звичайно прізвища позивачки в цьому рішенні вже немає.

Таким чином, відповідачем - Виконкомом Вишневської міської ради перевищено свої повноваження, оскільки відповідно до п. 60 Примірного статуту ЖБК розподіл квартир між членами ЖБК входить до компетенції загальних зборів членів ЖБК.

Перед цим за допомогою спецпідрозділу «Беркут» Виконком всупереч всім вимогам законодавства самовільно заволодів квартирами в будинку, який збудований за рахунок комерційної позики та особистих фінансових ресурсів членів ЖБК «Південний», (листи ОСОБА_5 керівникам міліції, лист голови ЖБК до ОСОБА_5 ).

Саме ці квартири потім були безпідставно роздані Вишневським міськвиконкомом рішенням №74/2 від 03 листопада 1994 року.

Перевищивши свої повноваження ОСОБА_2 порушив ст.138 Житлового кодексу, яка надає право Виконкому лише контролювати діяльність кооперативу, а не здійснювати силовий захват його майна.

Таким чином, відповідач - виконком незаконно використовував та використовує на сьогоднішній день кошти позивачки.

Те, що Вишневський міськвиконком самовільно зайняв квартиру в будинку АДРЕСА_4 без згоди на те правління кооперативу, та не маючи на це ніяких договорів, видавши ордери іншим людям, підтверджує постанова Заступника начальника ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Л.А. Можарської від 28 березня 2000 року (доказом чого є постанова виконавчої служби від 03 серпня 1999 року, 28 березня 2000 року, витяг з протоколу №1 ЖБК від 28 січня 1996 року, притягнення до адміністративної відповідальності винних в невиконанні рішення суду від 20 грудня 1999 року, 03 липня 2000 року №3081).

Також, факт видачі ордерів Виконкомом Вишневської міської ради з порушенням діючого законодавства достовірно встановлено судом, що підтверджується листом Заступника голови Київського обласного суду A.B. Ігнатенко від 05 липня 2000 року при розгляді справи на виселення ЖБК до ОСОБА_6 від 1997 року, яку виконком с беркутом вночі вселив в ЖБК без згоди членів ЖБК.

Всі вищезазначені факти також підтверджуються рішеннями Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1995 року, від 1997 року, по справі №2-243/1998 року від 12 жовтня 1998 pоку, яким зобов`язано ЖБК «Південний» надати позивачці 2-кімнатну квартиру та Виконкому Вишневської міської ради видати їй ордер.

Однак, у зв`язку з незаконними діями відповідачів, зокрема, Виконкому Вишневської міської ради, дане рішення не може бути виконане, оскільки вільних квартир не має, так як вони були незаконно роздані тим же Виконкомом «своїм особам», а потім перепродані третім особам.

Внаслідок цього порушено конституційне право позивачки на житло.

Держава повинна створювати умови, за яких кожен громадянин мав би змогу побудувати житло, придбати його у власність.

28 січня 1996 року листом ЖБК підтверджено, що виконком самовільно захопив 5 квартир.

Також 20 березня 2000 року виконавчою службою підтверджено самовільний захват шести квартир членів ЖБК.

Крім того, Виконком ради народних депутатів лише здійснює контроль за діяльністю кооперативу, а не розпоряджається його майном.

Виконком вправі тільки скасувати рішення загальних зборів чи правління кооперативу, і то тільки у випадку, якщо воно суперечить законодавству (ст.138 Житлового кодексу).

Відповідно до ст. 141 цього ж кодексу, окрема квартира надається за рішенням загальних зборів ЖБК, а не за рішенням Виконкому міськради.

Виконком лише видає ордери, а не розформовує та не змінює списки, на свій лад, всіх членів ЖБК.

12 жовтня 1998 року рішенням (№2-243/1998) Києво-Святошинського районного суду Київської області позов до ЖБК «Південне» та Вишневої міської ради народних депутатів задоволений і судом зобов`язано відповідачів ЖБК «Південне надати позивачці ОСОБА_1 двокімнатну квартиру.

Також суд зобов`язав Вишневську міську раду Києво-Святошинського району видати ОСОБА_1 ордер на квартиру, представлену ЖБК «Південне».

28 березня 2000 року в Постанові заступника начальника ВДВС Києво- Снятошинського районного управління юстиції, зазначено, що виконавчий лист №2-243 від 12 жовтня 1998 року Києво-Святошинського районного суду Київської області про зобов`язання ЖБК «Південне» надати ОСОБА_1 двохкімнатну квартиру та зобов`язання Вишневського міськвиконкому видати ордер на квартиру в ЖБК «Південний» було повернуто до Києво-Святошинського районного суду Київської області у зв`язку з неможливістю виконання даного рішення.

Відповідно до ст.ст. 77-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачка вважає, що неотримання нею квартири сталося з вини відповідачів, які не виконали своїх обов`язків та відібрали в неї та її сім`ї належну їм двокімнатну квартиру, і просить стягнути вартість квартири на сьогоднішній день у місті Вишневому Київської області.

Як вбачається з Цінової довідки, виданої на замовлення ОСОБА_1 ПП «Приват-Інвеста», орієнтовна ринкова вартість двокімнатної квартири, загальною площею 51, 2 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., яка розташована на першому поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 становить 1226908 грн.

На підставі зібраних матеріалів справи та доводів сторін колегія суддів вважає, що ця сума - 1226908 грн., про яку просить позивачка, підлягає до стягнення на користь позивачки саме з виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області).

Виконавчим комітетом Вишневої міської ради було заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності.

В свою чергу, звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 просила відновити пропущений строк позовної давності.

Пропуск строку позовної давності обґрунтовувала тим, що з 2008 року хворів її чоловік, за яким вона доглядала до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім смерті чоловіка, за час її боротьби за незаконно вилучене житло, вона отримала нервово-психологічну травму.

Зазначає, що вона захворіла та потрапила в лікарню з діагнозом анемія тяжкої форми.

Після цього, у 2015 році захворіла її донька, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Від зазначеного горя позивач отримала нервово-психологічну травму.

В грудні 2018 року позивачка знову потрапила до лікарні та у неї виявили пухлину.

Зазначає, що в той час коли померла її донька, чоловік останньої вступив в спадщину на квартиру позивачки та претендує на її житло, відтак позивач знову вимушена звернутись до суду за захистом.

Надаючи оцінку заявленому позивачкою клопотанню про визнання поважними причин пропуску нею строку для звернення до суду із позовом, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті.

Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права.

Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно ч. 1 ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦПК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Тлумачення ч. 5 ст. 267 ЦК України свідчить що під поважними причинами пропуску позовної давності слід розуміти такі обставини, що з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову.

При цьому, виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості.

І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року (справа №369/6892/15-ц).

Позовна давність у національній правовій системі не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.

При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (справа №911/3681/17), від 19 листопада 2019 року (справа №911/3680/17 та справа №911/3677/17).

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року (справа №359/4206/19), чинним законодавством не передбачено переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права у випадку подання позову з пропуском позовної давності.

Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності необхідно враховувати, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи те, що позивач протягом багатьох років, а саме з 1995 року по 2019 рік зверталася до правоохоронних, судових органів, до органів виконавчої влади за захистом свого порушеного права на отримання квартири, про що також свідчать три судові рішення про зобов`язання ЖБК «Південний» надати ОСОБА_1 спірну двокімнатну квартиру, а Вишневу міську раду Києво-Святошинського району - видати ордер на квартиру, представлену ЖБК «Південний» (рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 1997 року у справі №2-255/1997, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 1998 року у справі №2-243/1998, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2002 року), які фактично не були виконаними, що свідчить про наявність перешкод у реалізації позивачкою її права на вільне користування житловим приміщенням, а також наявність інших обставин, які перешкоджали вчасному зверненню позивачкою до суду (тривала хвороба та смерть чоловіка, тривала хвороба та смерть доньки, а також тривала хвороба самої позивачки), колегія суддів вважає поважними причини пропуску строку давності та, виходячи з загальних засад цивільного законодавства, визначених положеннями ст. 3 ЦК України, зокрема, принципу справедливості, добросовісності та розумності, вважає за необхідне задовольнити заяву позивача, поновити строк позовної давності.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із даним позовом.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток у розмірі ринкової вартості двокімнатної квартири у м. Вишневому вартістю 1226908 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із даним позовом.

Позов ОСОБА_1 до Виконкому Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (Виконкому Вишневої міської ради Бучанського району Київської області), Житлово-будівельного кооперативу «Південний» задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району, Київської області на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток у розмірі ринкової вартості двокімнатної квартири у м. Вишневому вартістю 1226908 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 17 липня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба