Справа № 944/776/23 Головуючий у 1 інстанції: Матвіїв І.М.
Провадження № 22-ц/811/2751/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м.Львів

Справа № 944/776/23

Провадження № 22-ц/811/2751/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Зеліско-Чемерис К.Р.

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Яворові 31 серпня 2023 року у складі судді Матвіїва І.М., у справі за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи: Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

9 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту, а саме, що його (заявника) прізвище при народженні було « ОСОБА_3 », а також що прізвище його батьків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на момент його народження було « ОСОБА_3 ». В обґрунтування заяви посилається на те, що він ( ОСОБА_1 ) народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Вінниця, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Вінниця, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), 27 травня 1971 року зроблено актовий запис №1655. Однак, у вказаному актовому записі неправильно вказано його прізвище, а саме « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_3 ». Вказує, що надалі він (заявник) звернувся до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові ЗМУ МЮ із заявою про внесення змін у актовий запис про його народження, однак отримав відмову, викладену у висновку №05/22.29-03-50 про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 31 січня 2023 року. Зазначає, що він (заявник) втратив свідоцтво про народження та не має можливості повторного отримання такого з огляду на те, що у його паспорті зазначено прізвище « ОСОБА_3 ». Вважає, що в актовому записі про його народження №1655 від 27 травня 1971 року неправильно зазначено його прізвище як « ОСОБА_3 ». Натомість правильне зазначення прізвища його (заявника) має записуватись як « ОСОБА_3 ». Просить заяву задовольнити.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення заяви. Вказує, що мотиви відмови у задоволенні заяви зводяться до того, що судом не встановлено допущення органами РАЦС помилок у актовому записі про народження заявника № 1655 від 27 травня 1971 року. Водночас, у зв`язку з помилками, допущеними у вказаному актовому записі, заявник не має можливості отримати свідоцтво про народження. Зазначає, що для повторного отримання свідоцтва про народження заявник звертався до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з відповідною заявою, на яку отримав відповідь № 01/22.29-01-11 від 4 січня 2023 року, згідно якої йому повідомлено про відсутність актового запису про його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що у паспорті заявника Серії НОМЕР_1 , виданого Ніжинським МВ УМВС України у Чернігівській області 13 червня 1996 року, та паспортах його батьків Серії НОМЕР_2 , виданого Ніжинським МВ УМВС України в Чернігівській області 25 грудня 1997 року, та Серії НОМЕР_3 , виданого Ніжинським МРВ УМВС України в Чернігівській області 30 листопада 2002 року їх прізвища вказані як « ОСОБА_3 ». Таким чином, правильним прізвищем заявника та його батьків є прізвище « ОСОБА_3 », оскільки саме воно відображено у їхніх паспортах, а написання їхнього прізвища « ОСОБА_3 » в актовому записі про народження є помилкою, яка підлягає усуненню. Стверджує, що розбіжності у написанні прізвищ є звичайною помилкою, яка була допущена у зв`язку із перекладом з російської мови на українську. Вказує, що для повторного отримання заявником свідоцтва про народження та для усунення неточностей і непорозумінь в особистих документах заявника, а також для його коректної ідентифікації необхідним є встановлення юридичного факту, а саме того, що прізвище заявника при народженні було « ОСОБА_3 », а не « ОСОБА_3 », а також того, що при його народженні його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали прізвища « ОСОБА_3 », а не « ОСОБА_3 ».

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник заявника подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 цього Кодексу у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із п.6 ч.1 ст.315 цього Кодексу суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Суд першої інстанції у своєму рішенні посилається на лист Верховного Суду України від 1 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, згідно якого такі справи належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. 2. для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. 3. встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 7 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» питання про встановлення неправильності в актовому записі суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що достовірністю підтверджують заявлену вимогу, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису та постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.

Відповідно до пункту 1.1. розділу І внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актовому записі цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Згідно із ст. 318ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

вВідповідно до ч.1 ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків.

Встановлено, що на підтвердження факту неправильності актового запису про народження №1655 від 27 травня 1971 року заявником надано суду висновок №05/22.29-03-50 від 31 січня 2023 року; копію паспорта громадянина України заявника та копії паспортів громадян України батьків заявника.

З паспорта громадянина України Серії НОМЕР_1 , виданого 13 червня 1996 року, вбачається, що такий виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії паспорта громадянина України Серії НОМЕР_2 , виданого 25 грудня 1997 року, вбачається, що такий виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 30 листопада 2002 року, вбачається, що такий виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З висновку Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, №05/22.29-03-50 від 31 січня 2023 року вбачається, що згідно з актовим записом про народження № 1655 від 27 травня 1971 року та відомостям повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зазначено прізвища у графах «відомості про дитину», «відомості про батька», «відомості про матір» - « ОСОБА_3 ».

З актового запису про шлюб № 1027 від 12 липня 1969 року батьків заявника та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), вбачається, що у графі «відомості про нареченого» прізвище до та після реєстрації шлюбу « ОСОБА_3 », у графі «відомості про наречену», прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_3 ».

У актовому записі про народження батька заявника та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 6 від 1 квітня 1948 року, складеного Виконавчим комітетом Варварівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, у графі «відомості про дитину» зазначено прізвище « ОСОБА_3 » у графах «відомості про батька», «відомості про матір» -прізвище « ОСОБА_3 ».

Судом встановлено, що під час складання актового запису про народження заявника №1655 від 27 травня 1971 року його батькам було присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ».

Згідно актового запису про народження батька заявника №6 від 1 квітня 1948 року, прізвище батька та матір дитини (діда заявника по батьковій лінії) внесені як « ОСОБА_3 ».

Заявником не надано суду доказів того, що під час складання актового запису про його народження №1655 від 27 травня 1971 року, його батькам було присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ».

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки судом не встановлено, що органами РАЦС допущено помилки у актовому записі №1655 від 27 травня 1971 року про народження заявника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції не встановлені.

Керуючись: ст. ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення і підписання її повного тексту.

Постанову складено і підписано 12 грудня 2023 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш _______________Р.В. Савуляк