Провадження 2-о/127/351/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши в окремому провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/20498/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вінницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

заява зареєстрована судом 11.07.2023 року і мотивована тим, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онукою ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Путятіне Починковського району Смоленської області і померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 98 років на тимчасово окупованій території України в м. Донецьку.

Для реєстрації смерті ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про її смерть згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» заявник не має відповідних документів.

Встановлення в судовому порядку факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для подальшого прийняття нею спадщини після смерті бабусі.

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується документами, що були видані на тимчасово окупованій території у м. Донецьку (Донецькій Народній Республіці): довідкою про причину смерті № 2457 від 27.03.2023 року, виданою Республіканським бюро судово-медичних експертиз відділом судмедекспертизи трупів, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 27.03.2023 року (рос.): «Донецким городским отделом ЗАГС Донецкого городского управления юстиции Министерства юстиции Донецкой Народной Республики», фотокартками, зробленими з місця захоронення на цвинтарі, розташованому в м. Донецьку.

Причина смерті ОСОБА_2 , що вказана у довідці - церебральний атеросклероз.

Звернувшись із зазначеною довідкою про причину смерті та свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 до Вінницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10.07.2023 року заявник отримала усну відмову в державній реєстрації смерті ОСОБА_2 , мотивовану ненаданням документів, що відповідають Наказу МОЗ України № 545 від 08.08.2006 року.

ОСОБА_1 просила суд встановити факт, що має юридичне значення: смерті ОСОБА_2 (яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Путятіне Починковського району Смоленської області, РНОКПП НОМЕР_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , у віці 98 років в м. Донецьку Донецької області, Україна, причина смерті: церебральний атеросклероз.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дибов О.В. не з`явились, подали заяву про розгляд справи про встановлення факту, що має юридичне значення, у їх відсутності.

Представник Вінницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. При ухваленні рішення покладався на думку суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Донецьку, громадянка України, є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , онукою ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Згідно копії паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьку 13.03.2002 року, громадянка України - ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Путятіне Починковського району Смоленської області, 22.06.1970 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Про те, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , причиною її смерті є «церебральний атеросклероз», 27.03.2023 року органом, що діє на тимчасово окупованій території України (медичною установою) видано довідку про причину смерті для захоронення.

27.03.2023 року органом, що діє на тимчасово окупованій території України - «Донецким городским отделом ЗАГС Донецкого городского управления юстиции Министерства юстиции Донецкой Народной Республики» видане свідоцтво серії НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_2 (рос.): « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , место рождения: Российская Федерация Смоленская область Починковский район д. Путятино, умерла ІНФОРМАЦІЯ_8 в возрасте 98 лет, о чем 27.03.2023 року составлен акт о смерти № 410. Место смерти - Российская Федерация, Донецкая Народная Республика».

Звернувшись із зазначеною довідкою про причину смерті та свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 до Вінницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10.07.2023 року заявник отримала усну відмову в державній реєстрації смерті ОСОБА_2 , мотивовану ненаданням документів, що відповідають Наказу МОЗ України № 545 від 08.08.2006 року.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, та чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначені правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 17 зазначеного закону визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час уразі неможливості реєстрації органом державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до вимог частини 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно ст. 132, 133 Конституції України, територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. Систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України (Указ Президента України

від 7 лютого 2019 року № 32/2019). До даного переліку входить місто обласного значення - Донецьк.

Відповідно до ст. 5 Закону Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ст. 9 Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

З 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який діє станом на день ухвалення судового рішення у цій справі.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidouv. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozerv. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто, є окупованою)» (Mozerv. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки доказів про смерть особи на тимчасово окупованій території, оскільки інша можливість збору доказів смерті особи на тимчасово окупованій території наразі неможлива, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Станом на день розгляду даної справи смерть ОСОБА_2 у встановленому законами України порядку не зареєстрована через відсутність у ОСОБА_1 документів, які є підставою для державної реєстрації смерті ОСОБА_2 .

Враховуючи сукупність наданих доказів і викладені у заяві обставини, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_2 (яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Путятіне Починковського району Смоленської області, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Донецьк.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 89, 315, 316, 317, 319 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

заяву задоволити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 (яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Путятіне Починковського району Смоленської області, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Донецьк.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Учасники справи:

- заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4

- заінтересована особа - Вінницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 21007, м. Вінниця, вул. Замостянська, 26

Повне судове рішення складене 12 липня 2023 року.

Суддя: