Єдиний унікальний номер: 379/988/23
Провадження № 4-с/379/6/23
УХВАЛА

20 липня 2023 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі

головуючої судді - Музиченко О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ),

У С Т А Н О В И В:

Скаржниця ОСОБА_1 звернулась до суду через свого представника - адвоката Поліщука Р.А. з указаною скаргою, мотивуючи тим, що 09.02.2011 відділом ДВС Таращанського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження №24301835 з примусового виконання рішення Таращанського районного суду Київської області від 04.10.2010 у справі № 2-179 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 60000 грн. З 27.06.2012 постанова щодо утримання заборгованості перебувала на виконанні в бухгалтерії Таращанської центральної районної лікарні та в УПФУ у Таращанському районі, де проводилися утримання заборгованості із заробітної плати та з пенсії боржниці. При виконанні даного рішення суду було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 .. 31.01.2018 відділ ДВС виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку зі смертю стягувача). В порушення вимог ч.1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час здійснення виконавчий дій) державний виконавець не скасував арешт на все майно ОСОБА_1 , який було накладено у зв`язку з виконанням рішення суду від 04.10.2010, тому 05.07.2023 скаржниця звернулася до Таращанського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою про зняття арешту з усього майна та 06.07.2023 отримала від ДВС відповідь про те, що згідно перевірки даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебував виконавчий лист Таращанського районного суду Київської області від 04.10.2010 № 2-179 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 60000 грн компенсації за одержану нею у власність 1/2 частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , яка належала йому, як частка, в спільному сумісному майні подружжя, але паперовий варіант виконавчого провадження, переданого до архіву, знищено відповідно до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби» за закінченням строку зберігання згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 10.02.2022. Оскільки державний виконавець відділу ДВС допустив порушення, що полягало у невиконанні всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій, скаржниця просить суд визнати протиправною дії/бездіяльність Таращанського районного відділу ДВС Білоцерківського району Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови в знятті арешту зі всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного відповідно до постанови №24301835 відділом ДВС Таращанського районного управління юстиції від 09.02.2011 року. Також просить зобов`язати відділ Таращанського районного відділу ДВС звільнити з-під арешту та заборони відчуження майно, належне ОСОБА_1 , накладених постановою №24301835 відділом ДВС Таращанського РУЮ від 09.02.2011 року.

12.07.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану скаргу до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив судове засідання на 20.07.2023 (а.с.29).

Заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Поліщук Р.А. в судове засідання не з`явились, про день час і місце розгляду скарги повідомлені належно і завчасно. 20.07.2023 на офіційну електронну адресу суду надійшла заява від представника заявниці адвоката Поліщука Р.А. з проханням розглянути цю скаргу без їхньої участі., скаргу підтримують та просять задовольнити.

Представник Таращанського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) усудове засідання не з`явився, про день час і місце розгляду скарги повідомлені належно і завчасно. 19.07.2023 до суду надійшов лист від Таращанського відділу ДВС за підписом начальника Лілії Лисаченко з проханням розглянути скаргу без участі представника відділу.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Отже перешкоди для розгляду скарги відсутні.

З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, суд установив наступне.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положенням пункту «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Указана скарга подана до суду 12.07.2023, що вбачається з відбитку (а.с.1) у десятиденний строк з дня повідомлення Таращанським ВДВС про неможливість зняття арешту з нерухомого майна /06.07.2023/. Отже строк звернення до суду з цією скаргою дотримано.

Суд установив, що ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 30.12.2009 у справі № 2-179/2009р. за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, було затверджено мирову угоду, якою визнано за ОСОБА_3 право власності на будівельні матеріали, що використані для будівництва житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 на суму 470682 гривні; визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 650 м.кв для будівництва житлового будинку, яка розташована в АДРЕСА_3 , вартістю 38174,50 грн; Визнано за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння (житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами), розташоване в АДРЕСА_1 на суму 316273 гривні; зобов`язано ОСОБА_1 до 01.07.2010 сплатити ОСОБА_3 60000 грн компенсації за одержану нею у власність частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , яка належала йому як частка в спільному сумісному майні подружжя (а.с.14, 15).

18.05.2010 за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на 1/1 частку будинку по АДРЕСА_1 на підставі вищевказаної ухвали суду від 31.12.2009, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26149123 від 18.05.2010 (а.с.16).

08.06.2011 за № 11265920 реєстратором - Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови ВДВС Таращанського РУЮ про відкриття виконавчого провадження № 24301835 від 09.02.2011, борг 60 000 грн, внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11265920, щодо арешту нерухомого майна ОСОБА_1 . Об`єктом обтяження значиться будинок АДРЕСА_1 . Обтяжувачем вказаний Відділ ДВС Таращанського районного управління юстиції. Указане вбачається з копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 338006552 від 05.07.2023 (а.с.17, 18).

Згідно з поданою Інформацією від 05.07.2023, арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме будинку АДРЕСА_1 , який відповідно до ухвали Таращанського районного суду Київської області від 30.12.2009 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , - державною виконавчою службою не знятий.

05.07.2023 ОСОБА_1 подала до Таращанського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області заяву про скасування постанови ВДВС Таращанського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження 24301835 від 09.02.2011 року; зняття арешту накладеного на все майно (рухоме та нерухоме) ОСОБА_1 згідно постанови від 09.02.2010 року ВДВС Таращанського РУЮ та вилучення з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна запису про таке обтяження (а.с.19 та на звороті).

З листа-відповіді Таращанського відділу ДВС від 06.07.2023 № 14763/24.7-43/ вбачається, що на виконанні у відділі перебував виконавчий лист Таращанського районного суду Київської області від 04.10.2010, справа № 2-179, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 60000 грн компенсації за одержану нею у власність 1/2 частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , яка належала йому як частка в спільному сумісному майні подружжя.

09.02.2011 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 24301835.

31.01.2018 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку зі смертю стягувача.

З 27.06.2012 до моменту завершення виконавчого провадження, постанова щодо утримання заборгованості перебувала на виконанні в бухгалтерії Таращанської центральної районної лікарні та в УПФУ у Таращанському районі, де проводилися утримання заборгованості із заробітної плати та з пенсії боржниці.

На момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження /31.01.2018/, кошти на користь стягувача та виконавчий збір були погашені не в повному обсязі, а саме: залишок боргу по виконавчому листу № 2-179 від 04.10.2010 Таращанського районного суду Київської області склав 15 547 грн; виконавчого збору 4 734,12 грн.

Таращанський відділ ДВС повідомив скаржницю про знищення паперового варіанту виконавчого провадження за закінченням строку зберігання, згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 10.02.2022 та рекомендував їй для зняття арешту з нерухомого майна звернутись до суду (а.с.20, 21).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як уже вказувалось судом, згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

В разі відсутності матеріалів відкритого виконавчого провадження орган державної виконавчої служби у разі звернення особи зі скаргою має обґрунтувати правомірність тривалого перебування майна особи під арештом та забороною відчуження, а тому звернення з вимогою, зокрема, щодо оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України буде ефективним способом захисту (Постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року справа № 206/2832/21 провадження № 61-10757св22).

Тобто скаржницею обрано належний спосіб захисту її порушених прав подання скарги в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Положеннями статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 15.12.2017) було передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Судом установлено, що державним виконавцем 31.01.2018 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку зі смертю стягувача; (в редакції Закону від 15.12.2017) - без вирішення питання щодо скасування арешту майна.

Закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" є юридичним фактом, наслідком якого має бути зняття арешту з майна боржника, виключення боржника з Єдиного реєстру боржників та скасування інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення.

Разом з тим, у відповіді в.о. начальника Таращанського відділу ДВС Тетяни Дроздівської від 06.07.2023 зазначено про залишок боргу по виконавчому листу № 2-179 від 04.10.2010 Таращанського районного суду Київської області, який складає 15 547 грн та виконавчого збору 4 734,12 грн.

Відомостей щодо наявності будь-яких претензій від правонаступників стягувача ОСОБА_3 до боржниці ОСОБА_1 матеріали скарги не містять та державним виконавцем не надано.

Водночас, п.2 розділу IV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, (в редакції від 01.08.2017) передбачено, що витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

За змістом ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 15.12.2017), підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

За змістом ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 15.12.2017) у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У письмовій відповіді ДВС роз`яснено скаржниці положення статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» та повідомлено про відсутність у відділі паперового варіанту виконавчого провадження, який було передано до архіву, оскільки його було знищено відповідно до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби» у зв`язку із закінченням строку зберігання, згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 10.02.2022.

В указаній відповіді відсутня інформація про відкриття виконавчого провадження за постановою державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, та про наявність відповідних претензій в органів ДВС до боржниці ОСОБА_1 ..

Крім того, в ухвалі про прийняття цієї скарги до розгляду від 12.07.2023 суд зобов`язував суб`єкта, дії якого оскаржуються Таращанський відділ ДВС - подати письмові пояснення щодо пред`явленої скарги та копії матеріалів виконавчого провадження.

Натомість, у листі Таращанського відділу ДВС від 19.07.2023 з проханням розглянути скаргу без їхнього представника не викладено позиції відділу ДВС щодо цієї скарги, не вказано про наявність у органа ДВС будь-яких претензій майнового характеру до боржниці, не подано письмових пояснень щодо суті скарги, не надано копії матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Отже, суд приходить до висновку, що наявність протягом майже шести років нескасованого арешту на майно боржниці, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку правонаступників стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року справа № 2/0301/806/11.

Так, незважаючи на вимоги законодавства, які були чинними на момент виникнення питання щодо скасування арешту на майно скаржниці при закінченні виконавчого провадження, Таращанським ВДВС у 2018 році не було вчинено відповідних дій щодо зняття арешту з майна боржника при закритті виконавчого провадження та не перевірено наявність незнятого арешту при передачі матеріалів виконавчого провадження до архіву та подальшого знищення. Враховуючи відсутність майнових претензій з боку правонаступників стягувача, відсутність даних про відкриття виконавчого провадження за постановою державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, - наявність арешту майна боржника впродовж тривалого часу /майже шести років/ становить непропорційне втручання в особисті майнові права власника ОСОБА_1 щодо можливості реалізації права володіння та розпорядження. У цьому випадку наявна протиправна бездіяльність Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ)щодо незняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного відповідно до постанови №24301835 відділом державної виконавчої служби Таращанського районного управління юстиції від 09.02.2011 року.

Водночас, суд зауважує, що скарга ОСОБА_1 подана в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (розділ 7 ЦПК України).

За положенням ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Так, встановивши неправомірну бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з нерухомого майна скаржниці боржниці за виконавчим провадженням суд зобов`язує ДВС зняти арешт з майна боржника.

Про таке ж указав і Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11.

На підставі наведеного вище суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скарги.

При цьому, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року, викладений у справі № 447/455/17, про те, що дійсна сутність відповідних позовних вимог має оцінюватись судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.

Керуючись ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 15.12.2017, ст.ст. 1, 5, 18, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 13, 260, 261, 263, 354, 447, 449, 450, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) щодо незняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 24301835 від 09.02.2011 ВДВС Таращанського РУЮ, борг 60000грн (запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.06.2011 року за № 11265920).

Зобов`язати начальника Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 24301835 від 09.02.2011, ВДВС Таращанського РУЮ, борг 60000 грн (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.06.2011 № 11265920), та виключити відомості про цей арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 20.07.2023.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО