Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4569/23
Номер провадження 2-з/711/32/23
УХВАЛА

12 липня 2023 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчик Р.В., розглянувши заяву адвоката Чугуєнка Дмитра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви ,-

встановив:

12.07.2023 року через підсистему «Електронний суд» до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла заява адвоката Чугуєнка Дмитра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви. Особою, яка має отримати статус учасника справи зазначена ОСОБА_2 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2023 року справа передана на розгляд судді Демчика Р.В.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 бажає звернутися до Придніпровського районного суду міста Черкаси із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Служба у справах дітей Черкаської міської ради про забезпечення повернення дитини в порядку Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року.

07.07.2023 року ОСОБА_1 в телефонній розмові з його донькою ОСОБА_3 стало відомо, що її мати ОСОБА_2 готується до виїзду за межі України, до Італії чи Іспанії, що повністю унеможливить судовий захист прав та інтересів позивача на повернення дитини за Гаазькою Конвенцією 1980 року, у зв`язку із чим, позивач звертається до суду із цією заявою.

Станом на дату подання цієї заяви ОСОБА_1 прибув до України, а тому забезпечення позову в частині встановлення графіку побачень з дитиною є ефективним засобом відновлення порушеного права батька на час, поки буде розглядатись справа про повернення дитини у суді.

Вжиття заходів забезпечення позову у межах цивільного спору про забезпечення повернення дитини в порядку статті 149 ЦПК України є об`єктивно нагальним, невжиття зазначених заходів забезпечення може утруднити, зробити неможливим виконання рішення суду, з огляду на наступне.

01.03.2016 року між громадянином США ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Бюром записів актів цивільного стану Штату Флорида за реєстраційним номером CFN №8.

У шлюбі у подружжя народилася донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сімейне життя у сторін не склалося через систематичні непорозуміння, різні погляди на життя, несумісні звички та характери. Так відповідно до сертифікату суду м. Ватра-Дорней, ПОВІТ СУЧАВА, Румунія в судовому реєстрі зареєстрована справа №1121/334/2022, предметом якої є «розлучення», за позовом ОСОБА_5 , американського громадянина, який проживає у АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), адреса, обрана для передачі процесуальних документів, - Адвокатська контора Рамони Редуц, що знаходиться у м. Ватра-Дорней, вул. Міхая Емінеску, № 15 (Vatra Dornei, str. Mihai Eminescu, nr.15) до відповідачки КРИВОПИШИНОЇ АННИ, громадянки України, яка проживає в АДРЕСА_1 , предметом розгляду справи є:

l. Розірвання шлюбу між сторонами, укладеного 01.03.2016 в Сполучених Штатах Америки, з виключної вини відповідачки або за згодою в тій мірі, в якій вона також існує з боку відповідачки;

2. Встановлення місця проживання неповнолітньої дитини КУН АРІАНИ ГРЕЙС (KUHN ARIANA GRACE), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у позивача, що підписався нижче, у

АДРЕСА_2 . Спільне здійснення батьківських повноважень;

4. Зобов`язати відповідачку сплачувати аліменти на користь неповнолітньої дитини, виходячи з її доходів.

Остаточного рішення суду у справі ще не має.

Крім того, рішенням суду м. Ватра-Дорней, ПОВІТ СУЧАВА, Румунія від 22 липня 2022 року у справі за №491 за позовом ОСОБА_5 ,

1. Встановлено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус бенефіціара тимчасового захисту як переміщена особа з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання №0038169, у позивача ОСОБА_5 за адресою в муніципалітеті

АДРЕСА_3 . Заборонено пересування неповнолітньої ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус бенефіціара тимчасового захисту як переміщена особа з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання №0038169, на території України, відповідно, виїзд неповнолітньої дитини з Румунії в Україну у супроводі відповідачки

30.08.2022 року під час короткочасної подорожі дитини з батьком по території США відповідачка протиправно, в супереч рішенню суду м. Ватра-Дорней, ПОВІТ СУЧАВА, Румунія від 22 липня 2022 року у справі за №491, незаконно викрала дитину у батька, перетнула державний кордон з Україною чим порушила охоронювані законом права та інтереси батька та дитини.

З 30.08.2022 року позивач обмежений у можливості побачити чи поспілкуватися за допомогою відеозв`язку з дитиною. Варто зазначити, що на всі прохання позивача побачити чи почути дитину, відповідач реагує дуже агресивно, заблокувала у всіх месенджерах, не відповідає на дзвінки. Звернення до правоохоронних органів та до Служб у справ дітей не надали належного результату, а відтак, захист можливий лише у судовому порядку.

Заявнику стало відомо, що відповідачка разом із дитиною готується виїхати до Італії чи Іспанії з метою ухилення від виконання рішення суду. Наразі, здійснюється підготовка позовної заяви до Придніпровського районного суду міста Черкас в порядку Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року про забезпечення повернення дитини до Румунії. З огляду на те, що для підготовки позовної заяви та перекладу об`єму документів та доказів необхідний великий обсяг часу, то доцільним є застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, задля відновлення порушеного права заявника на забезпечення контакту з дитиною та обмеження у праві виїзду за кордон з метою забезпечення виконання рішення суду.

Таким чином, переміщення дитини до іншої держави повністю унеможливить судовий захист прав та інтересів позивача на повернення дитини за Гаазькою Конвенцією 1980 року

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansenv. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час тривання судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Так, у рішенні від 04 вересня 2018 року «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» (заява № 6221/14) ЄСПЛ вважав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіку відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, а тому допустимим є встановлення такого графіку до закінчення розгляду справи по суті, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №127/31828/19 зустрічі батька з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи що цей спір виник із сімейних правовідносин. Аналогічні правові висновки наведені в постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року в справі №760/15413/19 (провадження №61-9164св20), від 25 серпня 2020 року в справі №466/2317/20 (провадження №61-11539ск20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі №381/4019/18 зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Просить врахувати, що негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову (встановлення побачень батька з малолітньою донькою, обмеження у перетині державного кордону) з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів (втрати емоційного зв`язку між позивачем і донькою внаслідок відсутності спілкування протягом тривалого часу), з урахуванням законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, а тому заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Також просить врахувати вік доньки, якій 5 років, ті обставини, що дитина з народження перебувала у постійному контакті з батьком, яка підтримувала на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з дитиною. Усунення батька від участі у вихованні та спілкуванні з дитиною призведе до неминучих наслідків, таких як втрата контакту між дитиною та її батьком.

Просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Служба у справах дітей Черкаської міської ради про забезпечення повернення дитини, наступним чином:

- визначити час спілкування малолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 кожен тиждень, починаючи з 09:00 години суботи до 09:00 години неділі до ухвалення судом рішення по справі;

- зобов`язати матір ОСОБА_2 передавати малолітню доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 її батьку ОСОБА_1 за місцем її проживання згідно визначеного судом часу спілкування;

- обмежити у праві виїзду за межі України малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та заборонити у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України до ухвалення судом рішення по справі;

- зобов`язати ОСОБА_2 здати на зберігання до суду оригінал закордонного паспорта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до закінчення розгляду справи.

Копію ухвали невідкладно направити до виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України за адресою: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши заяву, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з`ясувати причини, з яких потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Судом встановлено, що 01.03.2016 року між громадянином США ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Бюром записів актів цивільного стану Штату Флорида за реєстраційним номером CFN №8.

У шлюбі у подружжя народилася донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до сертифікату суду м. Ватра-Дорней, ПОВІТ СУЧАВА, Румунія в судовому реєстрі зареєстрована справа №1121/334/2022, предметом якої є «розлучення», за позовом ОСОБА_5 , американського громадянина, який проживає у АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), адреса, обрана для передачі процесуальних документів, - Адвокатська контора Рамони Редуц, що знаходиться у м. Ватра-Дорней, вул. Міхая Емінеску, № 15 (Vatra Dornei, str. Mihai Eminescu, nr.15) до відповідачки ОСОБА_7 , громадянки України, яка проживає в АДРЕСА_1 , предметом розгляду справи є:

l. Розірвання шлюбу між сторонами, укладеного 01.03.2016 в Сполучених Штатах Америки, з виключної вини відповідачки або за згодою в тій мірі, в якій вона також існує з боку відповідачки;

2. Встановлення місця проживання неповнолітньої дитини КУН АРІАНИ ГРЕЙС (KUHN ARIANA GRACE), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у позивача, що підписався нижче, у

АДРЕСА_2 . Спільне здійснення батьківських повноважень;

4. Зобов`язати відповідачку сплачувати аліменти на користь неповнолітньої дитини, виходячи з її доходів.

Остаточного рішення суду у справі ще не має.

Крім того, рішенням суду м. Ватра-Дорней, ПОВІТ СУЧАВА, Румунія від 22 липня 2022 року у справі за №491 за позовом ОСОБА_5 ,

1. Встановлено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус бенефіціара тимчасового захисту як переміщена особа з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання №0038169, у позивача ОСОБА_5 за адресою в муніципалітеті

АДРЕСА_3 . Заборонено пересування неповнолітньої ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус бенефіціара тимчасового захисту як переміщена особа з України, на підставі Рішення ЄС 2022/382, проживає в Румунії на підставі дозволу на проживання №0038169, на території України, відповідно, виїзд неповнолітньої дитини з Румунії в Україну у супроводі відповідачки.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, представник заявника посилається на те, що ОСОБА_1 бажає звернутися до Придніпровського районного суду міста Черкаси із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Служба у справах дітей Черкаської міської ради про забезпечення повернення дитини в порядку Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року.

Так, Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Позов забезпечується, зокрема, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (пункт 10 частини першої статті 150 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Положеннями статті 9 Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори і угоди» передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Судом встановлено, що між батьками між батьками малолітньої дитини виник спір щодо незаконного, на думку позивача, переміщення дитини та утримання її на території України, а також повернення дитини до місця її постійного проживання за межами України.

Предметом позовних вимог у справах про повернення дитини до іноземної держави є визнання незаконним вивезення та/або утримання на території країни тимчасового перебування дитини, забезпечення повернення її до постійного місця проживання, а також питання піклування про дитину, яке охоплює права, пов`язані з піклуванням будь-якої особи про дитину і, зокрема, право визначати місце проживання дитини й вирішення питань про тимчасовий чи постійний виїзд за кордон.

У спорах щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, урегульованих положеннями Гаазької Конвенції, можливе вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України. Саме в таких спорах забезпечення позову шляхом обмеження права на виїзд за межі України буде адекватним заходом з метою ефективного виконання судового рішення.

Вказане повністю узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду ОП від 14.02.2022 року у справі № 754/7569/21.

Враховуючи предмет позову, суд приходить до висновку забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Служба у справах дітей Черкаської міської ради про забезпечення повернення дитини в порядку Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року до подачі позовної заяви, шляхом обмеження права виїзду за межі України малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та заборонити у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України до набрання судового рішення законної сили.

Оскільки суд прийшов до висновку забезпечити позов шляхом обмеження права виїзду за межі України, то на думку суду відсутні підстави для застосування такого виду забезпечення позову як зобов`язання ОСОБА_2 здати на зберігання до суду оригінал закордонного паспорта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до закінчення розгляду справи.

Що стосується вимоги представника позивача щодо застосування таких видів забезпечення позову як визначення часу спілкування малолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 кожен тиждень, починаючи з 09:00 години суботи до 09:00 години неділі до ухвалення судом рішення по справі та зобов`язання ОСОБА_2 передавати малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьку ОСОБА_1 за місцем її проживання згідно визначеного судом часу спілкування, то суд вважає, що відсутні підставі для застосування таких видів забезпечення позову у справі щодо повернення дитини, виходячи з наступного.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (висновок, викладений в постанові ВС від 18.11.2020 року у справі № 127/31828/19).

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заві про забезпечення позову до подачі позовної заяви представник позивача вказує на те, що позивач має намір звернутися до суду із вимогами про повернення дитини, а не з вимогами про встановлення місця проживання дитини чи вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву адвоката Чугуєнка Дмитра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Служба у справах дітей Черкаської міської ради про забезпечення повернення дитини в порядку Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року до подачі позовної заяви, шляхом обмеження права виїзду за межі України малолітньої ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 та заборонити у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України до набрання судовим рішенням законної сили.

Копію ухвали негайно направити до виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26).

Роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч.4 ч ст.152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя: Р. В. Демчик