ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8360/22 Номер провадження 22-ц/814/3405/23Головуючий у 1-й інстанції Харабадзе К. Ш. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Харабадзе К.Ш. в м.Полтаві,-

в с т а н о в и в :

У листопада 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області) звернулося до Київського районного суду м.Полтави з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 26.12.2022 року передано дану справу для розгляду до Полтавського районного суду Полтавської області.

ГУ ПФУ в Полтавській області зазначали, що внаслідок некоректно проведеною макетною обробкою справи, встановлена сума призначеної ОСОБА_1 пенсії на рівні 17120 грн. (без урахування факту роботи на посаді прокурора).

Розпорядженням №37 від 17.02.2022 року пенсійна справа ОСОБА_1 була приведена у відповідність (з урахуванням факту роботи на посаді прокурора), внаслідок чого розмір пенсії зменшився, у зв`язку з чим за період з 01.10.2020 року по 30.04.2022 року виникла переплата пенсії в сумі 169355,26 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано не обгрунтованістю позовних вимог.

Рішення оскаржило ГУ ПФУ в Полтавській області, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_1 , посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Внаслідок некоректно проведеною макетною обробкою справи, встановлена сума призначеної ОСОБА_1 пенсії на рівні 17120 грн. (без урахування факту роботи на посаді прокурора).

Розпорядженням №37 від 17.02.2022 року пенсійна справа ОСОБА_1 була приведена у відповідність (з урахуванням факту роботи на посаді прокурора), внаслідок чого розмір пенсії зменшився, у зв`язку з чим за період з 01.10.2020 року по 30.04.2022 року виникла переплата пенсії в сумі 169355,26 грн.

Добровільно відповідачем кошти повернуті не були, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача вказану суму переплати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів наявності рахункової помилки або недобросовісності відповідача при нарахуванні та отриманні пенсійних виплат.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Положеннями частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислуги років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: 24 роки 6 місяців (з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року), у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера , а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством.

Закон встановлює два виключення з цього правила: по - перше , якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по - друге , у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі не обґрунтовано та не зазначено доказів недобросовісності та вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_1 при отриманні коштів ГУ ПФУ в Полтавській області.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Так, пунктом 71 рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Аналогічна правова позиція також міститься у справі «Пінкова та Пнк проти Чеської Республіки», у справі «Гаші проти Хорватії» та у справі «Трго проти Хорватії».

Інші доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.07.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна