Справа № 930/2739/23
Провадження №2/930/767/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення.

Позов обґрунтований тим, що позивачка з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі.

За час перебування в шлюбі з відповідачем вони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 10.04.2013 у справі № 140/616/13-ц, з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 500 грн., до досягнення дитиною повноліття.

На даний час їхня спільна з відповідачем донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в придбанні одягу, підручників, продуктів харчування та іншого.

Під час подачі ОСОБА_1 у 2013 році позову про стягнення аліментів з відповідача на утримання їхньої спільної дитини, розмір аліментів в 500 грн., щомісяця був достатній, однак на даний час збільшений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, значно зросла вартість продуктів харчування, одягу та інше.

Позивачка стверджує, що відповідач отримує стабільний дохід, і може надавати матеріальну допомогу у розмірі більшому ніж 500 гри. на дитину, однак добровільно цього не робить, хоча аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає.

З метою досудового врегулювання спору позивачка зазначає, що вона спілкувалась з відповідачем, однак між ними на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини.

Оскільки на момент звернення до суду з цим позовом, з відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання та обов`язку утримувати неповнолітньої дитини, позивачка вважає за доцільне змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКІІП НОМЕР_1 аліментів, який було встановлено рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 10.04.2013 у справі № 140/616/13 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 500,00 гри., щомісячно на дитину, па 1/4 частку від усіх видів доходу, щомісячно але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.10.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи, заяв, клопотань та відзиву від нього до суду не надходило.

Згідно з частиною 3статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України , у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим виконкомом Зарудинецької сільської ради Немирівського району Вінницької області 18.01.2012, в якому вони записані батьками.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 10.04.2013 у цивільній справі №140/616/13-ц задоволено позов про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області, жителя с. Йосипенки, Немирівського району Вінницької області, працюючого робітником на станції технічного обслуговування в м. Немирів, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с. Головеньки, Немирівського району, Вінницької області, аліменти на утримання дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 04.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

10.04.2013 Немирівським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист у цивільній справі №2/140/301/2013 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 04.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно достатті 8 Закону України «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч. 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Cт. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII ч. 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину, суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст. 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, ч. 2 ст. 182 СК України.

Судом встановлено, що Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області 10.04.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 гривень щомісячно до повноліття дитини.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивачка посилається на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, є недостатнім для гармонійного розвитку дитини та на даний час їхні спільна з відповідачем донька потребує значно більшого догляду та матеріального забезпечення.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька, відповідно до положень Закону.

Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів також враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів, присуджений за рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 10.04.2013 року у справі № 140/6166/13-ц, цим вимогам не відповідає, є значно нижчими, ніж гарантований законом, а тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає зміні.

При визначенні нового розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який немає на утриманні інших осіб, є здоровим та взмозі працювати (зворотнього у справі не встановлено), а також суд приймає до уваги реальні потреби малолітньої дитини, а саме те, що розмір аліментів не може бути менший, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити і змінити розмір аліментів, присуджений на підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 10.04.2013 року у справі № 140/6166/13-ц та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, які понесені позивачем і документально підтвердженні.

Відповідно до ч. 6 ст.141ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі1073грн. 60 коп., за ставками судового збору на час пред`явлення позивачем позову, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про зміну способу стягнення аліментів.

Крім того позивач просить стягнути понесені нею витрати за надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано ордер про надання правничої (правової) допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Документи, що свідчать про надання професійної правничої допомоги та про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали позовної заяви не містять.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 89, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст.180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Немирівського районного суду від 10.04.2013 року у справі № 140/616/13.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частку заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинити стягнення аліментів на підставі рішення Немирівського районного суду 10.04.2013 року у справі № 140/616/13.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. Є. Войницька