Справа № 216/4027/23
Провадження № 2/211/2108/23
У Х В А Л А

іменем України

19 липня 2023 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ніколенко Д.М., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Наталії Іванівни, про розірвання договору довічного утримання, -

встановив:

19 червня 2023 року позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Наталії Іванівни про розірвання договору довічного утримання.

Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецова Р.О. постановлено матеріали цивільної справи №216/4027/23 (номер провадження 2/216/1891/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Наталії Іванівни про розірвання договору довічного утримання, направити за підсудністю до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Але позовна заява підлягає поверненню до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю, виходячи з такого.

Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26-30 ЦПК України). Розгляд справи неповноважним складом суду, порушення правил юрисдикції є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено виключну підсудність для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, які пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до положень ст. 81 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За таких обставин, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 №3 перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27-29 ЦПК України.

У постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин. Позиція Великої Палати Верховного Суду ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. До такого висновку дійшов Верховний Суд і у постановах від 10.04.2019 у справі №638/1988/17, від 04.03.2020 у справі №757/91/19-ц. З урахуванням наведеного, позов про розірвання договору довічного утримання має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Предметом вимог у даній справі за позовом ОСОБА_1 є розірвання договору довічного утримання, укладеного 07 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Наталією Іванівною за реєстровим номером 3445. За умовами даного договору (п. 1), позивач у справі за згодою дружини - ОСОБА_3 , передав в власність відповідачу належний на праві спільної сумісної власності житловий будинок з господарчими побудовами, а саме: житловий цегляний будинок А-1, житловою площею 49, 5 кв. м., літня кухня Б, сарай В, літня кухня Г, хвіртка № 3, огорожа № 1-2, замощення І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; та земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею, 0,1000 га, кадастровий номер - :08:697:0005, склад угідь: 007.01-0, 0774 га, 002. 03-0, 0226 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підписанням даного договору, право власності на житловий будинок з господарськими побудовами та земельну ділянку було переоформлено на відповідача - ОСОБА_2 , окрім того, 07 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Пахомовою Н.І. у зв`язку з укладанням договору довічного утримання було вчинено накладання заборони відчуження зазначеного в договорі майна до припинення дії чи розірвання договору довічного утримання, яка зареєстрована в реєстрі за номером 3448.

Оскільки договір довічного утримання передбачає вирішення питання не тільки довічного утримання Набувачем (відповідачем) Відчужувача (позивача), але й як наслідок передання у власність нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 , то й позов про розірвання договору довічного утримання має бути пред`явлено за місцем знаходження цього майна та підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, визначеними ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Відповідно до матеріалів справи нерухоме майно, з приводу якого виник спір, знаходиться на території Центрально-Міського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Керуючись ст. ст. 30, 260 ЦПК України, суддя -

постановив:

повернути як помилково направлені матеріали цивільної справи № 216/4027/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Наталії Іванівни, про розірвання договору довічного утримання - до Центрально-Міського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.М. Ніколенко