Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1956/23
Провадження № 2/711/1011/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2023 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі судового засідання Щокань В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом (у подальшому уточнений - редакція від 07.04.2023) до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.11.2008 вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1847.

За час перебування у даному шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , 2020 року народження.

Позивачка вказує, що протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, оскільки вони протягом цих двох років мешкають окремо, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має свої погляди на шлюб та сім`ю, що спричиняє постійні сварки, свідком яких стає їхня дитина, що негативно впливає на її психічний стан.

Як зазначено, на даний час вони не ведуть спільного господарства, оскільки мешкають окремо. Майновий спір між ними відсутній. Згода про місце проживання та виховання дитини досягнута. До того ж, за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення між ними неможливе, а тому просить не надавати строк для примирення.

На підставі викладеного вище, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 15.11.2008 у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1847. Крім того, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - « ОСОБА_1 ».

Вирішуючи питання про відкриття провадження, суддею було встановлено, що позовну заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, внаслідок чого, ухвалою суду від 04.04.2023, залишено без руху.

07.04.2023 позивачкою надано до суду підтвердження належного виконання вимог, визначених ухвалою від 04.04.2023, які прийняті судом.

Ухвалою суду від 10.04.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи до суду не надано.

Разом з тим, 04.05.2023 до суду надійшла письмова заява відповідача ОСОБА_2 від 04.05.2023 про надання терміну для примирення від 01 до 06 місяців, оскільки він має намір зберегти сім`ю.

04.05.2023 ухвалою суду задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення. Надано сторонам по справі строк для примирення - 01 місяць. Зупинено провадження у справі у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення.

Ухвалою суду від 17.07.2023 поновлено провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що у період наданого судом строку для примирення, примирення не відбулося. Навпаки, відповідач погрожував їй, що вона сприймала як загрозу своєму життю, вчиняв щодо неї негативні дії, безпідставно викликав працівників соціальної служби і оговорював, начебто, вона зловживає спиртними напоями, погрожував забрати дитину. Намірів зберегти сім`ю вона не має. Крім того, вказала, що судові витрати вона залишає за собою.

У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Відзив на позов не подано.

Враховуючи думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 15.11.2008 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області складено відповідний актовий запис № 1847 та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.11.2008. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_1 (а.с. 3).

Також встановлено, що за час перебування у цьому шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13.11.2020 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1816 (а.с. 6), який мешкає разом з матір`ю. Батьком дитини записаний відповідач. До того ж, судом не встановлено наявності спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами. Дитина проживає із позивачкою.

Суд враховує позицію сторін, встановлені під час розгляду обставини щодо їхнього не проживання, відсутності спільного бюджету, спільне господарство ними не ведеться. Крім того, вжиті судом заходи щодо збереження сім`ї, тобто наданий термін для примирення, не призвели до бажання позивачки проживати однією сім`єю із відповідачем і надалі. Також, відповідачем, незважаючи на його заперечення проти позову, не були наведені жодні обставини, які б свідчили про його дійсне бажання зберегти сім`ю, ним не були зазначені факти та не надані докази про те, що за наданий судом строк для примирення, ним вживались заходи задля збереження сім`ї.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України).

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною другою ст. 112 СК України, встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Така ж позиція висловлена у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Наданий їм судом строк на примирення бажаних результатів не дав і сторони не примирилися. Взаємні почуття між ними втрачені, згода на продовження шлюбу у позивачки відсутня, а відповідач не переконав суд у тому, що є підстави вважати, що можливе збереження сім`ї, тобто немає їх вільної і повної згоди на шлюб.Встановлено, що вони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин протягом останніх двох років, а також вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом.

При дослідженні судом фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які у сторін відсутні.

Суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення.

Так, до початку розгляду справи по суті позивачка не змінила предмет або підставу позову, не збільшила та не зменшила розмір позовних вимог, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, а тому суд розглянув цивільну справу у межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі, оскільки не доведені наміри зберегти сім`ю, примирення між сторонами неможливе.

До того ж, статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка виявила бажання залишити собі після розірвання шлюбу прізвище - « ОСОБА_1 », що не суперечить нормам чинного законодавства, а тому такі вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Разом з тим, судові витрати (судовий збір) слід залишити за позивачкою, враховуючи подану нею письмову заяву від 02.06.2023/17.07.2023 та доводи, викладені під час розгляду справ в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 15.11.2008 (актовий запис № 1847) між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ), який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище - « ОСОБА_1 ».

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 17.07.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька