Номер провадження: 22-ц/813/417/23
Справа № 492/942/19
Головуючий у першій інстанції Черевата В. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Кузьміч Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: Арцизької міської ради Одеської області, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про усунення перешкод в користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Арцизького районного суду Одеської області до ОСОБА_1 з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, треті особи: Арцизька міська рада Одеської області, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Суміжним землекористувачем і власником домоволодіння АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1 , якою було побудовано гараж із сараєм з загальним дахом під вікнами будинку позивача та прикріплено до межі території собаку, яка фактично знищила паркан. Після того, як позивачем було встановлено новий паркан, відповідач розпочала заготівлю дров, які складала разом з іншими побутовими матеріалами біля цього паркану, пошкоджуючи його, а згодом впритул до нього було висипаний пісок. Постійна рубка дров та їх складання під будівлею призвели до того, що з вимощення до фундаменту паркану пішли тріщини. Крім того, з даху споруд, що належать відповідачу, до фундаменту будинку позивача стікає вода, що спричиняє його поступове руйнування. Також, біля вікон будинку позивача в антисанітарних умовах розводиться живність, і при відкритих вікнах у кімнатах будинку розповсюджується неприємний запах. Також, відповідачем біля паркану було насаджено дерева, відстань яких менша за 5 м від нього, під самими вікнами ведеться зрошувальне землеробство: вирощуються сільськогосподарські культури, які поливаються водою, що стікає під будинок позивача, руйнуючи його та паркан. На земельну ділянку відповідача систематично завозиться будівельний камінь, пісок, дерев`яні дошки, після чого з`являються нові конструкції: огорожі, навіси, зведені, на думку позивача, без погодження з уповноваженими органами та без дотримання прав сусідів всупереч вимогам ДБН В.2.5-74:2013; облаштовано водозабірна колонка та водовід, що призводить до стоку води під фундамент будинку та її накопиченню у підвалі. Стовбур дерева абрикоси висотою 2,5 м знаходиться на відстані 4,45 м замість 5 м, що є відступом від нормативних вимог - таблиці 5.2 п. 5.12 ДБН 360-92, що може в майбутньому, на думку позивача, призвести до ушкодження деревом об`єктів власності позивача. Сміттєзбірник, до якого потрапляють нечистоти з вольєру собаки відповідача, влаштований на відстані 5 м від будинку позивача, що є порушенням мінімально допустимої норми - 15 м, визначеної у таблиці 3.2а п. 3.25а ДБН 360-92. Його встановлення на такій близькій відстані від будинку позивача, на його думку, є суттєвим порушенням будівельних та санітарних норм, його прав та викликає низку незручностей для його комфортного проживання у своєму володінні. Саме в результаті протиправних дій відповідача, яка збудувала водопровідний кран (колонку) без дотримання санітарних та будівельних норм і правил, у підвальному приміщенні будинку позивача та під замощенням постійно накопичується волога, що призвело до затоплення підвалу та викликало необхідність проведення ремонту підвального приміщення та замощення, вартість якого згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва 92/РП-18-ЗК, складеного ПП «Арцизький відділ капітального будівництва», становить 13 552,00 гривні. Крім того, в результаті тривалих порушень з боку відповідача позивач був змушений систематично проводити ремонті роботи для підтримання об`єктів його приватної власності у належному стані. Систематичне пошкодження майна позивача, постійна напруженість через це, хвилювання за стан домоволодіння спричинили йому душевні страждання, у зв`язку з чим він також просись суд стягнути з відповідача на його користь і моральну шкоду, яку він оцінює у сумі 15 000,00 гривень, що передбачено нормами ст. ст. 23, 1167 ЦК України. Порушення відповідачем вимог законодавства та правил добросусідства спричинило завдання шкоди свободам та правам позивача і продовжує завдавати йому незручності у вільному користуванні своєю власністю. За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Усунуто перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_1 вирубати дерева, що насаджені на відстані, меншій за 5 м від паркану між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ; ліквідувати стічну яму, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; перенести сарай, навіс, вольєр та водозабірну колонку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань, що відповідає державним будівельним нормам та правилам; привести будівлі та споруди у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , до стану, що існував до порушень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 13 552 гривні 00 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Арцизького районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Тобто, рішення суду фактично оскаржується в частині задоволення позовних вимог про усунення перешкод шляхом зобов`язання вчинення певних дій та про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 13 552 грн. В іншій частині (відмова в частині вимог про перенесення споруд з легких металевих конструкцій, сміттєзбірника, водоводу та стягнення моральної шкоди) рішення суду не оскаржується і в апеляційному порядку не переглядається.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 04.07.2023 року на 14-00 г., позивач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Афанасьєв А.О., не з`явились. Від адвоката Афанасьєва А.О. найшла заява про розгляд апеляційної скарги без їхньої присутності в судовому засіданні.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Іскренко О.С. не заперечував проти розгляду справи.

В розумінні ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому колегія суддів також враховує, що справа про усунення перешкод в користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди перебуває у провадженні судів з червня 2019 року, а в апеляційному суді з березня 2020 року (виходячи з дати подання апеляційної скарги).

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов частково, усуваючи перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_1 вирубати дерева, що насаджені на відстані, меншій за 5 м від паркану між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ; ліквідувати стічну яму, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; перенести сарай, навіс, вольєр та водозабірну колонку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань, що відповідає державним будівельним нормам та правилам; привести будівлі та споруди у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , до стану, що існував до порушень, стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 13 552 гривні 00 копійок, суд першої інстанції, взявши до уваги висновок експерта № 49/19 судової будівельно-технічної експертизи від 09.08.2019 року, складеного судовим експертом Рапач К.В. та з фототаблицею до нього, виходив з того, що:

- виконані будівельні роботи з будівництва гаражу та сараю не відповідають проектній документації, а саме: дах будівель проектом передбачено двоскатний, фактично односкатний. Проведені будівельні роботи з будівництва гаражу літ. «Г» та літ. «Д» в 2005 році, а також роботи по влаштуванню прибудов до житлового будинку АДРЕСА_1 згідно ДБН А.2.2-3:2004 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» відносяться до реконструкції зі зміною геометричних розмірів та потребують надання містобудівних умов та обмежень;

- розташування сараю на території будинку АДРЕСА_1 не відповідає вимогам п. 3.25а*ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» по відстані до житлового будинку на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відстань між деревами, насадженими на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та житловим будинком на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 не відповідає вимогам п. 5.12 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»;

- відстань від водозабірної колонки і вольєра для утримання собаки на території будинку АДРЕСА_1 та житловим будинком на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 не відповідає вимогам п. 3.25а*ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»;

- причиною існуючих деформації в будинку АДРЕСА_1 є невідповідність вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва системи відведення стічних та дощових вод на території будинку АДРЕСА_1 , а також господарська діяльність (розведення свійських тварин, заготівля дров, мийка автотранспорту та ін.) на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок якої здійснюється ненормоване зволоження основи та фундаментів будинку АДРЕСА_1 (у відповідності до методики по встановленню залежності між ремонтно-будівельними роботами та пошкодженнями суміжних приміщень р/к 10.6.09, розробленої Харківським ОНДІСЕ 2004 рік). Система відведення стічних та дощових вод на території будинку АДРЕСА_1 не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва та не забезпечує повноцінний відвід осадків;

- розрахована кошторисна вартість ремонтних робіт для усунення наслідків залиття основи та фундаментів будинку АДРЕСА_1 розрахована ПП «Арцизький відділ капітального будівництва» у розмірі 13 552,00 грн.;

- будівельні роботи проведені в житловому будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1 відносяться до реконструкції та виконано з порушенням ст. ст. 26, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що не відповідає вимогам ДБН А.2.2.-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» по відсутності розробленої та погодженої проектної документації. Державні будівельні норми ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України.

- внаслідок проведеної реконструкції житлового будинку порушуються вимоги п. 3.25* (додаток 1) 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» щодо протипожежних розривів між будинками.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- 22 січня 1993 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який було зареєстровано Острівненською сільською радою Арцизького району Одеської області за актовим записом № 1, який рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 01.03.2017 року було розірвано;

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 17.07.2002 року (а.с. 25 т. 1), свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 02.08.2012 року, що підтверджується копією Витягу про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством «Арцизьке бюро технічної інвентаризації» серії ССТ № 845825 від 08.08.2012 року та копією технічного паспорту на житловий будинок приватного житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 від 30.05.2012 року (т. 1 а. с. 12 16);

- рішенням Арцизької міської ради від 27.10.2006 року № 258-V, надано безоплатно в приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,0578 га, розташовану в АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 замовити виготовлення державного акту на право приватної власності на землю (т.1 а. с. 17);

- рішенням виконавчого комітету Арцизької міської ради від 04 листопада 2006 року № 477 ОСОБА_3 було надано дозвіл на реконструкцію вищезазначеного будинку (т. 1 а. с. 18);

- рішенням виконавчого комітету Арцизької міської ради від 26.07.2012 року № 149, видано ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 в обмін декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 08.06.2012 року, № ОД 4 та договору дарування від 17.07.2002 року, реєстраційний номер 3912. На земельній ділянці розташовані такі споруди: літ. А житловий будинок; літ. Б літня кухня; літ. В сарай (т. 1 а. с. 19);

- згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 08.06.2012 року № ОД 4 житловий будинок та господарські будівлі і споруди відповідають вимогам надійності будівель і споруд та можливості їх безпечної експлуатації і є готовими до експлуатації (т. 1 а. с. 20-21);

- відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта, затвердженого директором КП «Одеське обласне архітектурно-планувальне бюро» Одеської обласної ради від 25.05.2012 року, житловий індивідуальний двоповерховий чотирьохкімнатний будинок з підвальним приміщенням і гаражем, літньою кухнею та сараєм за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають вимогам надійності і безпечної експлуатації і придатні у подальшому для безпечної експлуатації (т. 1 а. с. 22-25);

- як вбачається з акту від 25 грудня 2006 року, на виконання рішення Арцизької міської ради Одеської області від 25 грудня 2006 року № 321-V, проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки загальною площею 0,0636 га, в тому числі: під будівлями та господарськими дворами 0,0636 га переданої в приватну власність ОСОБА_3 , для подальшого використання за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території Арцизької міської ради Одеської області за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 30);

- 02 серпня 2012 року Арцизькою міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області від 26.07.2012 року № 149 ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 35094282, виданим КП «Арцизьке БТІ» 08 серпня 2012 року, реєстраційний № 37281342, номер запису 25 в книзі 8;

- на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 937600 від 29 березня 2007 року ОСОБА_3 належала земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т.1 а. с. 29).

- зазначена земельна ділянка була надана ОСОБА_3 у власність 27 жовтня 2006 року, що підтверджується рішенням Арцизької міської ради № 258-V. Як вбачається з акту встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 від 25 грудня 2006 року, межі земельної ділянки були погоджені з суміжними власниками земельних ділянок та землекористувачами, у тому числі з ОСОБА_4 (т.1 а. с. 30);

- 10 березня 2017 року на підставі договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Арцизького районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В., будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , перейшли у власність позивача ОСОБА_2 (т.1 а. с. 27- 28).

Таким чином, усі перелічені документи свідчать про те, що на підставі положень ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельна ділянка, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з 2017 року перебувають у власності позивача ОСОБА_2

- суміжним землекористувачем і власником домоволодіння АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 193205 від 02.02.2010 року, виданого на підставі рішення Арцизької міської ради, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, та підтверджується Витягом з реєстру прав на нерухоме майно № 20504918, виданим КП «Арцизьке БТІ» 08 жовтня 2008 року, реєстраційний № 24558210, номер запису 24 в книзі 8 ( т.1 а. с. 13, 31). Згідно договору купівлі-продажу від 08 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Арцизького районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В., попереднім власником будинку була ОСОБА_4 , яка погоджувала межі належної земельної ділянки (т.1 а. с. 26);

- 25 жовтня 2012 року за № 139 позивачем було одержано лист від Арцизького районного сектору ГУ Держтехногенбезпеки в Одеській області щодо виявлення порушень Правил пожежної безпеки на території домоволодіння відповідача (через наявність горючого сміття та пожежонебезпечних матеріалів (дров) впритул до гаражу), на підставі чого їй було вручено припис на усунення порушень (т.1 а. с. 32);

- згідно з повідомленням Арцизької міської ради Одеської області від 22.03.2016 року № 337, спеціалістом з благоустрою проведено обстеження подвір`я буд. АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_1 , з якою була проведена бесіда щодо недопущення порушення санітарних та будівельних норм, Правил благоустрою на території м. Арциз, та Правил добросусідства. Також ОСОБА_1 надісланий припис про усунення виявлених порушень (т.1 а. с. 33);

- 16 лютого 2016 року позивач звернувся до Арцизької міської ради із заявою, у якій перелічив дії відповідача, які призводять до порушення його прав, з метою проведення перевірки дотримання нею санітарних та будівельних норм та вжиття заходів щодо припинення порушень з її боку та отримав відповідь від 22.03.2016 року № 337 про те, що подвір`я відповідача обстежувалося спеціалістом з благоустрою та з відповідачем було проведено бесіду щодо недопущення порушення санітарних та будівельних норм, Правил благоустрою на території м. Арциз, правил добросусідства, а також було надіслано припис про усунення виявлених порушень (т. 1 а. с. 33-35);

- згідно з листом Арцизької міської ради від 24.11.2016 року № 1500 відповідачу неодноразово надсилалися приписи щодо необхідності усунення порушень з її боку законних прав позивача:

- припис № 338 від 22.03.2016 року - щодо необхідності дотримання санітарних та будівельних норм і правил, проведення заходів з організації водовідведення від вуличного водопровідного крану (колонки) у строк до 1 квітня 2016 року з метою запобігання накопиченню вологи біля житлового будинку, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП у разі невиконання припису;

- припис № 688 від 08.06.2016 року - щодо зобов`язання до 5 липня 2016 року перенести водозабірну колонку на відстань згідно п. 18.3.2.9 ДБН В.2.5-74:2013 (не менше 20 м від будівель і споруд), будівництва навколо водозабірної колонки вимощення згідно п. 12.20 ДБН В.2.5-74:2013, організації водовідведення від колонки, вглиб двору таким чином, щоб не допустити накопичення вологи будівлями та спорудами (т. 1 а. с. 36-37).

Також, у 2016 році позивач звертався за роз`ясненнями до Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, у складі якої функціонує відділ містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури, та 11.07.2016 року йому була надана відповідь за № О-239, згідно якої в діях відповідача була виявлена низка порушень будівельних, санітарних та пожежних норм та рекомендовано звернутися до уповноважених органів для вжиття заходів щодо усунення порушень з боку відповідача та притягнення її до відповідальності ( т.1 а. с. 38-39).

- вартість ремонту підвального приміщення та замощення після затоплення у житловому будинку АДРЕСА_1 згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва 92/РП-18-ЗК, складеного ПП «Арцизький відділ капітального будівництва», становить 13 552,00 гривні ( т. 1 а. с. 40-66);

- згідно з актом Арцизької міської ради Одеської області від 01.11.2019 року та фотоілюстрації, в результаті обстеження встановлено, що мешканцями будинку АДРЕСА_2 проведені роботи з благоустрою прилеглої території. До виконавчого комітету для отримання дозволу на проведення робіт з благоустрою не звертались. В результаті проведених робіт змінено рівень тротуарної доріжки, що призвело до порушення відведення дощової води з тротуару. Крім того, на узбіччя проїзної частини виступають бетонні елементи огородження клумби перед будинком. Ділянка узбіччя навпроти будинку АДРЕСА_2 забетонована та підвищено її рівень по відношенню до іншої частини. В результаті порушений відтік дощової води з проїзної частини та узбіччя. Згідно п. 7 пп. 1 Правил благоустрою території м. Арциз, затверджених рішенням Арцизької міської ради № 96 від 06.04.2011 року, на об`єктах благоустрою забороняється виконувати земляні, будівельні та інші роботи без дозволу, виданого в установленому законодавством порядку. Діяльність мешканців будинку АДРЕСА_2 призвела до перешкоджання вільному відтоку дощових вод вздовж вулиці вниз за схилом, в результаті чого вода підмочує ґрунти сусідньої земельної ділянки (т. 2 а. с. 34-36).

Колегія суддів виходить з такого.

Стаття 319 ЦК України визначає загальні засади здійснення права власності. Так, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (стаття 104 ЗК України).

Стаття 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» встановлює, що підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати санітарного законодавства.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє земельною ділянкою з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, ураховує характер порушення та дає можливість захистити таке право.

Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (стаття 375 ЦК України).

Стаття 39 ЗК України також встановлює, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно з вимогами Державних будівельних норм № 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»:

- відстань між житловими будинками та господарчими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2.а (15 метрів), але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.2. (п. 3.25а*);

- відстань від будинків, споруд, а також об`єктів інженерного благоустрою до дерев і чагарників слід приймати за таблицею 5.2. (5 метрів від стовбура дерева до стіни будинку) (п. 5.12).

Встановивши, що внаслідок проведених будівельних робіт з будівництва гаражу літ. «Г» та літ. «Д» в 2005 році, а також робіт з влаштування прибудов до житлового будинку АДРЕСА_1 , а також внаслідок облаштування прибудинкової земельної ділянки:

- розташування сараю на території будинку АДРЕСА_1 не відповідає вимогам п. 3,25а*ДБН 360-92** «Містобудування, панування і забудова міських і сільських поселень» по відстані до житлового будинку на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відстань між деревами, насадженими на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та житловим будинком на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 не відповідає вимогам п. 5.12 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»;

- відстань від водозабірної колонки і вольєра для утримання собаки на території будинку АДРЕСА_1 та житловим будинком на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 не відповідає вимогам п. 3.25а*ДБН 360-92** «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень»;

- порушені вимоги п. 3.25* (додаток 1) 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», щодо протипожежних розривів між будинками,

суд першої інстанції дійшов правильного висновку про усунення позивачу перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання відповідача:

- вирубати дерева, що насаджені на відстані, меншій за 5 м від паркану між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ;

- ліквідувати стічну яму, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- перенести сарай, навіс, вольєр та водозабірну колонку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань, що відповідає державним будівельним нормам та правилам;

- привести будівлі та споруди у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , до стану, що існував до порушень.

Крім того, встановивши, що:

- причиною існуючих деформації в будинку АДРЕСА_1 є невідповідність вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва системи відведення стічних та дощових вод на території будинку АДРЕСА_1 , а також господарська діяльність (розведення свійських тварин, заготівля дров, мийка автотранспорту та ін.) на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок якої здійснюється ненормоване зволоження основи та фундаментів будинку АДРЕСА_1 (у відповідності до методики по встановленню залежності між ремонтно-будівельними роботами та пошкодженнями суміжних приміщень р/к 10.6.09, розробленої Харківським ОНДІСЕ 2004 рік);

- система відведення стічних та дощових вод на території будинку АДРЕСА_1 не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва та не забезпечує повноцінний відвід осадків;

- розрахована кошторисна вартість ремонтних робіт для усунення наслідків залиття основи та фундаментів будинку АДРЕСА_1 розрахована ПП «Арцизький відділ капітального будівництва» у розмірі 13 552,00 грн.,

суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині.

Доводи апеляційної скарги про неналежність здійсненої судом оцінки доказів, які додані до матеріалів справи, а саме необґрунтоване взяття судом за основу висновку № 49/19 судової будівельно-технічної експертизи від 09.08.2019 року, складеного судовим експертом Рапач К.В., без врахування протилежного висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18.05.2018 року № 0137, не можуть бути прийнятими до уваги з огляду на таке.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони.

Крім висновку експерта № 49/19 судової будівельно-технічної експертизи від 09.08.2019 року, яким встановлені порушення відповідачем санітарних, будівельних та протипожежних норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» внаслідок проведеної реконструкції будинку та влаштування прибудов до житлового будинку АДРЕСА_1 , а також облаштування прибудинкової земельної ділянки, в матеріалах справи містяться:

- приписи, видані Арцизькою міською радою у 2016 році на адресу відповідача щодо необхідності дотримання санітарних та будівельних норм і правил, проведення заходів з організації водовідведення від вуличного водопровідного крану (колонки) у строк до 1 квітня 2016 року з метою запобігання накопиченню вологи біля житлового будинку та про зобов`язання до 5 липня 2016 року перенести водозабірну колонку на відстань згідно п. 18.3.2.9 ДБН В.2.5-74:2013 (не менше 20 м від будівель і споруд), будівництва навколо водозабірної колонки вимощення згідно п. 12.20 ДБН В.2.5-74:2013, організації водовідведення від колонки, вглиб двору таким чином, щоб не допустити накопичення вологи будівлями та спорудами;

- лист-відповідь Арцизької районної державної адміністрації Одеської області від 11.07.2016 року на адресу позивача про порушення, згідно з яким в діях відповідача була виявлена низка порушень будівельних, санітарних та пожежних норм та рекомендовано звернутися до уповноважених органів для вжиття заходів щодо усунення порушень з боку відповідача та притягнення її до відповідальності.

Зі змісту судової будівельно-технічної експертизи від 18.05.2018 року № 0137 вбачається, що даним висновком також були встановлені невідповідності ДБН 360-92**(5), які полягали у тому, що:

- стовбур одного дерева абрикоси на земельній ділянці відповідача, висотою 2,5 м знаходиться на відстані 4,45 м замість 5 м, що є відступом від нормативних вимог, а саме таблиці 5,2 пункту 5.12 ДБН 360-92**(5);

- влаштування відповідачем сміттєзбірника на відстані 5 м від житлового будинку АДРЕСА_1 , при мінімально допустимій відстані в 15 м є порушення вимог таблиці 3,2а пункту 3,25а* ДБН 360-92**(5) з врахуванням потрапляння нечистот з вольєру домашньої тварини собаки;

- система відведення стічних та дощових вод на території будинку АДРЕСА_1 не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва.

При цьому лише та обставина, що експерт набув певних висновків про відповідність вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно-гігієнічним, ДБН, СНіП, стандартам, технічним умовам, тощо) проведених відповідачем будівельних робіт з будівництва гаражу літ. «Г» та літ. «Д» в 2005 році, а також робіт з влаштування прибудов до житлового будинку АДРЕСА_1 та облаштування земельної прибудинкової земельної ділянки,

та не надав відповіді на ряд питань щодо:

- відповідності ДБН відстані розміщення вольєру собаки від будинку на суміжній земельній ділянці з посиланням, що дані норми регламентуються органами місцевого самоврядування і до компетенції судового експерта не відносяться;

- встановлення причин пошкоджень у будинку АДРЕСА_1 в тому числі через здійснення господарської діяльності на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (розведення свійських тварин, заготівля дров, мийка автотранспорту та інше) з посиланням на неможливість встановити це на час проведення експертизи,

не є достатніми підставами вважати, що висновок № 49/19 судової будівельно-технічної експертизи від 09.08.2019 року, складеного судовим експертом Рапач К.В., є таким чином спростованим.

При цьому неповнота відповідей експертом на всі поставлені питання у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18.05.2018 року № 0137, проведеної в межах розгляду іншої цивільної справи, а також твердження експерта у цьому ж висновку про відповідність проведених відповідачем робіт нормативно-правовим актам у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно-гігієнічним, ДБН, СНіП, стандартам, технічним умовам, тощо) не узгоджуються з встановленими у справі обставинами та іншими доказами, зібраними та дослідженими під час розгляду справи в суді першої інстанції: приписами про усунення ОСОБА_1 порушень, які видані Арцизькою міською радою, листом-роз`ясненням Арцизької районної адміністрації Одеської області про низку порушень будівельних, санітарних та пожежних норм внаслідок проведення будівельних робіт з будівництва гаражу літ. «Г» та літ. «Д» в 2005 році, а також робіт з влаштування прибудов до житлового будинку АДРЕСА_1 , а також внаслідок облаштування земельної прибудинкової земельної ділянки за цією ж адресою.

Крім того, судом першої інстанції в судовому засіданні було заслухано судового експерта Рапача К.В., який пояснив суду, що він проводив судову будівельно-технічну експертизу за заявою ОСОБА_2 і за результатами проведення експертизи склав відповідний висновок від 09.08.2019 року. Дослідження проводив з земельної ділянки № НОМЕР_2 за допомогою дальноміру та фотоапарату.

Враховуючи наведене, твердження апелянта, що судовий експерт ОСОБА_5 проводив експертизу виключно на підставі документів наданих йому позивачем без виїзду безпосередньо на місце розташування будівництва по АДРЕСА_1 , не узгоджуються з поясненнями експерта та об`єктивними обставинами проведення даної експертизи з використанням експертом при провадженні експертизи вимірювальної та знімальної техніки (дальномір та фотоапарат), а також способом візуального огляду та натурного обстеження будівель та споруд по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , про що експерт, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, зазначив у висновку експертизи.

Доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги в цій частині, які б спростували зміст пояснень експерта та обставини проведення ним експертизи з виїздом на місце, апелянтом до скарги не додано.

Також апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно повернув клопотання ОСОБА_1 про призначення судом судової будівельно-технічної експертизи.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 26.02.2020 року повернуто клопотання ОСОБА_1 про призначення судом судової будівельно-технічної експертизи з переліком питань, які ідентичні тим питанням, які вирішувалися судовим експертом Рапачем К.В. при складенні висновку № 49/19 судової будівельно-технічної експертизи від 09.08.2019 року та мотивуванням, що даний висновок суперечить висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18.05.2018 року № 0137, призначеної в межах іншої цивільної справи № 492/652/14-ц, який стосується одних і тих самих питань дотримання будівельних норм та правил під час здійснення реконструкції будинку та господарських споруд.

Ухвала про повернення заяви про призначена експертизи мотивована тим, що дане клопотання по суті є заявою про забезпечення доказів і всупереч вимогам ч. 3 ст. 117 ЦПК України заявником не сплачено судовий збір, а форма та зміст клопотання не відповідають вимогам ст. 183 ЦПК України.

Заперечуючи проти законності ухвали суду першої інстанції про повернення клопотання про призначення судом судової будівельно-технічної експертизи, ОСОБА_1 не заявила відповідного клопотання про її призначення при поданні апеляційної скарги та/або під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги про наявність зареєстрованої відповідачем 05.07.2017 року Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, як доказу здійснення реконструкції саме жилого будинку та відсутності будівництва нових споруд і відсутності факту самочинного будівництва, є неспроможними, з огляду на таке.

Заявляючи відповідні позовні вимоги, позивач мотивував їх порушенням відповідачем будівельних норм (протипожежних, санітарних тощо), які є результатом реконструкції будинку, влаштування прибудов до житлового будинку АДРЕСА_1 , а також внаслідок облаштування земельної прибудинкової земельної ділянки за цією ж адресою.

У графі 1 Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта «Інформація про об`єкт» зазначено: «реконструкція індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: АДРЕСА_1 ».

Тобто з даної декларації не вбачається безспірний висновок, що реконструкція стосувалась виключно жилого будинку і не поширювалась на влаштування прибудов до житлового будинку АДРЕСА_1 , як про це стверджує апелянт і крім того, визначальним є те, що зміст декларації про реконструкцію об`єкта нерухомості, не доводить відповідність проведеної реконструкції нормативно-правовим актам у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно-гігієнічним, ДБН, СНіП, стандартам, техумовам тощо), а тому не спростовує встановлені при розгляді справи обставини, досліджені докази та набуті судом першої інстанції висновки.

Надані в засіданні судової колегії представником апелянта довідки про відсутність на земельній ділянці ОСОБА_1 вигрібної ями та про видалення власником ОСОБА_1 дерева, яке росло на відстані менше 5 метрів від будинку АДРЕСА_1 , не впливають на обґрунтованість висновків суду та правильність рішення суду першої інстанції від 27.02.2020 року, оскільки надані апеляційному суду довідки датовані 01.09.2022 року та 07.09.2022 року відповідно і не спростовують існування зливної ями (міста накопичення використаної води або атмосферних опадів) та дерева станом на час візуального натурного обстеження земельних ділянок експертом та на час ухвалення оскаржуваного рішення.

При цьому представник відповідача утруднився з відповіддю, чому відповідні довідки не були складені під час розгляду справи в районному суді і не представлені суду про відсутність на земельній ділянці ОСОБА_1 вигрібної ями та про видалення власником ОСОБА_1 дерева, яке росло на відстані менше 5 метрів від будинку АДРЕСА_1 , до ухвалення судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 11.07.2023 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова