КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Київ

Справа 753/15697/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9424/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Желепи О.В.

суддів Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання: Вєтчінової О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року (ухвалене в складі судді Коренюк А.М.,інформація щодо дати складання повного тексту відсутня )

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів , шляхом зміни способу стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, шляхом зміни способу стягнення аліментів на її утримання, як повнолітньої дочки, що продовжує навчання, призначеного рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року, зміненого постановою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року з 5 000 грн. 00 коп. на 1/4 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно з 09.11.2021 року по 30.06.2025 року на період навчання.

Позов мотивований тим, що з часу постановлення вказаного рішення суду змінився майновий стан матері позивачки, з якою вона проживає, так якз 05.07.2022 року мати стала інвалідом ІІ-ї групи довічно та незначний дохід якої спрямований на лікування та підтримання здоров'я, а майновий стан батька, як платика аліментів, навпаки збільшився з 20 000 грн. до 65 000 грн., що є підтавою для зміни способу стягнення аліментів, що як наслідок призведе до збільшення розміру аліментів на її утримання.

Рішенням Дарницького районного суду Київської області від 22 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 800 грн. Вказує, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Скарга містить посилання на те, що суд безпідставно не відклав розгляд справи за клопотання представника позивача, яка в день судового засідання приймала участь в іншій справі і подала клопотання.

Суд не проаналізував надані докази істотного покращення майнового стану відповідача, та не врахував, що відповідно до ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження, що відповідає висновкам Верховного Суду, які безпідставно не застосував суд першої інстанції.

З огляду на те, що майновий стан матері змінився в сторону погіршення, через те, що вона стала інвалідом 2 групи з липня 2022 року, а майновий стан відповідача покращився, то відповідно позовні вимоги позивача підлягали до задоволення, а відмовляючи в задоволенні позову, суд порушив ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції становлять 13 800 грн., за усну консультацію, складання позовної заяви, вивчення судової практики з аналогічних питань, складання відповіді на відзив та інших заяв процесуального характеру.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду без змін, з огляду на те, що позивач є повнолітньою особою на її утримання з відповідача стягнуто 5000 грн., що майже вдвічі перевищую розмір прожиткового мінімуму на одну особу з січня 2023 року, а тому вважав , що відсутні підстави для зміни розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення. Стягнута судом сума за рішенням Київського апеляційного суду є достатньою для розумного задоволення потреб позивача, а доказів про те, що у позивача збільшились витрати на навчання суду не подано.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 доводи скарги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, вказаним вимогам рішення районного суду в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача пов`язувались зі зміною способу присудження.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року, зміненого постановою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року, з ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 5 000 грн. 00 коп. щомісячно з 09.11.2021 року по 30.06.2025 року на період її навчання.

Судом також встановлено, що мати позивачаз 05.07.2022 року стала інвалідом ІІ-ї групи довічно, та її незначний дохід спрямовується на лікування та підтримання її здоров'я.

Дохід відповідача змінився в сторону збільшення з 20 000 грн. в середньому до 65 000 грн.

Посилання суду , як на підставу для відмови в задоволенні позову на те, що позивач пов`язувала свої вимоги зі зміною способу присудження не відповідають вимогам Закону та висновкам ВС.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Між тим право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на визначену законодавчу можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Згідно із частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII було внесено ряд змін до Сімейного кодексу України, зокрема надано право позивачу у справах про стягнення аліментів самостійно обирати спосіб їх стягнення у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі, а також змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений попереднім рішенням суду, за окремим позовом, незалежного від наявності у платника аліментів офіційного працевлаштування та отримання регулярного чи мінливого заробітку (доходу).

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у частині першій статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просила змінити розмір стягнення аліментів на своє утримання до закінчення навчання з 5000 грн на 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму .

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги про зміну розміру стягнення аліментів на своє утримання позивачка посилалась на погіршення майнового стану її матері у зв`язку з погіршенням здоров`я, та на збільшення доходу батька.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши постанову апеляційного суду, якою стягнуто аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі 5000 грн., колегія суддів встановила, що при визначенні розміру аліментів, суд виходив з незначного доходу матері позивача. Таким чином отримання матір`ю інвалідності 2 групи не є беззаперечним доказом погіршення її майнового стану, навпаки, у матері позивача з`явилось право на отримання пенсії по інвалідності 2 групи.

Доказів того, що мати позивача втратила можливість працювати, та втратила дохід, який повністю забезпечував її та повнолітню дочку суду надано не було.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено зміну майнового стану другого з батьків повнолітньої особи.

Єдина обставина, яка була доведена , це збільшення доходу батька.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що для ухвалення рішення про збільшення розміру стягнутих аліментів на повнолітню дитину не достатньо довести збільшення майнового стану особи, що платить аліменти, необхідно також доводити і те, що в повнолітньої особи змінились обставини, які свідчать про те, що раніше стягнутої суми аліментів не достатньо для її утримання, щоб продовжувати навчання.

Разом з тим в позовній заяві позивач не навела жодних доводів, які б свідчили про те, що з часу присудження аліментів змінився чи то оплата за навчання, чи її потреби, а послалась лише на інвалідність матері та збільшення заробітної плати батька.

Колегія судді погоджується з доводами відповідача про те, що позивачка є повнолітньою особою і відповідно може поєднувати навчання та роботу. Доказів протилежного суду надано не було. Також, позивач жодним чином не обгрунтувала, що стягнутих судом 5000 грн. на місяць є недостатньо, для того щоб вона могла продовжувати навчання та забезпечувати свої нагальні потреби, жодних доводів з цього приводу позовна заява не містить.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що сам по собі факт збільшення доходів батька не може бути безумовною підставою для збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення, з огляду на недоведеність позивачем зміни обставин, які свідчили б про те, що стягнута раніше судом сума з батька 5000 грн. є недостатньою підтримкою повнолітньої особи на період її навчання.

Слушними є також доводи відповідача про те, що сума 5000 грн, майже вдвічі більша ніж прожитковий мінімум на одну особу, що також свідчить про відсутність підстав для зміни розміру аліментів на повнолітню дитину на період її навчання. Суду не були надані докази про збільшення вартості навчання, та не наводились інші доводи, які б давали суду можливість зробити висновок про необхідність збільшувати раніше присуджений розмір аліментів.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до устанленої практики Європейського суду, рішення суду має відповідати найкращим інтересам дитини, так як вважає, що позивачка є повнолітньою особою, яка не звільнена від доказування обставин зміни в тому числі і свого майнового стану з дати присудження аліментів, які просила змінити шляхом зміни способу їх стягнення.

Проте позивач не навела жодних доводів, окрім інвалідності матері, які б свідчили про погіршення її майновго стану.

В даній справі предметом позову є зміна розміру аліментів, а не їх присудження вперше, тому позивач в тому числі зобов`язана була доводити те, що раніше присуджених аліментів в твердій грошовій сумі не достатньо і такий розмір не забезпечує необхідні потреби повнолітньої позивачки в період продовження нею навчання.

Колегія суддів зазначає, що інститут зміни розміру аліментів не може застосовуватись з метою досягнення перегляду раніше ухваленого рішення про визначення (присудження) розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення, висновки суду не відповідають встановленим обставинам та вимогам закону, суд не надав належну оцінку всім доказам, в результаті чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам процесуального права, а тому відповідно до положень статті 376 ЦПК України воно підлягає зміні, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Згідно ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявність підстав для зміни розміру, раніше присуджених аліментів на повнолітню дитину та відмовив в задоволенні позову з інших мотивів, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено за десять днів.

Головуючий

Судді: