2/621/339/23
РІШЕННЯ
іменем України
13 липня 2023 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
судді Бібіка О.В.
з участю секретаря Сосницькоъ К.В.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про визначення місця проживання дитини,
22.02.2023 до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.
В обґрунтування позовної заяви зазначив, що у період з 13.01.2006 по 31.03.2017 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого народилися двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У березні 2018 року відповідачка повідомила про те, що не має наміру займатися вихованням дитини, залишила дитину з ним і з цього час він займаться вихованням дитини, піклується про неї,дбає про фізичний та духовний розвиток дитини.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.03.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання.
Учасники справи у судове засідання не з"явилися.
Від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява, в якій просила розглянути справу за її відсутністю та відсутністю позивача, на позовних вимогах наполягала з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_6 ,батьками якої зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с. 9)
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 31.03.2017 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розіврано (а.с.10)
З довідки КЗ "Борівська загальноосвітня школі І-ІІІ ступенів" вбачається, що ОСОБА_6 дійсно навчається в 3 класі, проживає в с. Костянтівка разом з батьком ОСОБА_1 протягом року (а.с.11)
Судовим наказом Зміївського районного суду Харківськоїобласті від 28.10.2020 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с. 12-13)
З акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 07.09.2022, складеного депутатом Зміївської міської ради Ревенко А.В., вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована мати ОСОБА_1 - ОСОБА_9 . Фактично мешкають ОСОБА_10 , та його дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2018 року по теперішній час. Вказане домоволодіння належить ОСОБА_1 (а.с.14)
З акту обстеження умов проживання, складеного головними спеціалістами служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Мартиновою О.В., ОСОБА_12 , вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають та мають постійне місце реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 . Стосунки в сім`ї доброзичливі, родина разом проводить дозвілля. Діти проживають разом з батьком. Батько на належному рівні виконує батьківські обов`язки (а.с.15)
З довідки про доходи від 20.02.2023 № 507 вбачається, що ОСОБА_1 працює водієм 2 класу в автоколоні № 4 в КП "Комплекс з вивозу побутових відходів" з 01.11.2021 наказ № 120-1/СП від 29.10.2021 по теперішній час, загальна сума доходу за період з 01.08.2022 по 31.01.2023 без урахування аліментів становить 173165,44 грн (а.с. 16, 17)
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В., ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 (а.с.18, 19)
Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір`ю.
Декларація прав дитини від 20.11.1959 р., на принцип 6 якої останнім часом часто посилався в справах Верховний Суд України (зокрема, справі №6-2445цс16), не є міжнародним договором. Декларація прав дитини прийнята Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року та не передбачає будь-яких інших умов надання згоди на її обов`язковість державами-членами ООН. Згідно зі статтею 9 Статуту ООН Генеральна Асамблея складається з усіх членів Організації. У контексті міжнародного права такі документи як декларації міжнародних організацій відносяться до так званого «softlaw» і з формально-юридичної точки зору не є тим жорстким правом, яке зобов`язує державу діяти в певний спосіб.
Відтак, принцип ст. 6 Декларації, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити безальтернативно й категорично таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі статті 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини.
Під забороною розлучення дитини з своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері прав та інтересів дитини, передбачених Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.
Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.
Для гармонійного морального та психічного розвитку дітей необхідні стабільні умови проживання, відчуття захищеності, підтримка найближчих для них людей, якими вони вважають обох батьків.
Відповідно до частин другої, восьмої та дев`ятої статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі статтею 8 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Відповідно до висновку Зміївської міської ради як органу опіки та піклування про визначення місця проживанння малолітньої дитини , затвердженого рішенням виконавчого комітета Чугуївського району Харківської області № 173 від 12.06.2023 "Про затвердження висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини", керуючись ст. 160 Сімейного коднексу України, ст. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`ґзаної із захистом прав дитини, затвредженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної з захистом прав дитини", вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» Європейського суду з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).
Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків.
Мати не позбавлена можливості приймати участь у вихованні дитини, порядок її спілкування з дитиною може бути вирішено як за домовленістю сторін, так і в судовому порядку.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що проживання дитини з батьком відповідатиме якнайкращим інтересам дитини та сприятиме її повноцінному розвитку,
Розподіл судових витрат провести у відповідності до положення ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 13.07.2023.

Суддя: