Справа №:755/5251/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Бовкун М.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Берліної О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд визначати місце проживання їхнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Позов мотивовано тим, що 03 березня 2023 року між сторонами розірвано шлюб, у спільному шлюбі народився син, ОСОБА_4 . Дитина за спільною домовленістю проживала з позивачем, оскільки відповідачка під час проживання у шлюбі не приділяла дитині уваги, участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Однак, вона хоче забрати дитину, проти чого заперечує позивач. У позові вказується, відповідачка проживає у гуртожитку по АДРЕСА_1 . У гуртожитку відсутні належні умови для проживання дитини, загальна кухня, загальний туалет, відповідачка не має постійного заробітку. Позивач вказує, що вони проживають в с.Гнідин, Бориспільського району Київської області, дитина має окрему кімнату, навчається у ліцеї «Золоче» в с.Вишеньки, яке розташовано рядом з їхнім селом; дитину на навчання відвозить і забирає батько. Позивач вказує, що він працює на державному підприємстві, має постійний заробіток, має можливість забезпечити дитині належне навчання та відпочинок.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 квітня 2023 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 17 травня 2023 року (а.с.27-29).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року витребувано від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області висновок щодо роз`яснення спору про визначення місця проживання дитини (а.с.43,44).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.65,66).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовну заяву, просив її задовольнити у повному обсязі, надав пояснення аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснювала, що вона як мати хотіла б, що б син жив з нею, але вона не може дати сину стільки, як дає їй батько, оскільки наразі вона не працює. Повідомила, що живе у м.Києві, але умови для проживання для дитини не є належними - відповідач на даний час живе у гуртожитку. Із сином бачиться по вихідним дням, коли приїжджає до своїх батьків у село.

Представник третьої особи Берліна О.В. у судовому засіданні підтримала викладені у висновку органу опіки та піклування обставини, проти задоволення позову не заперечувала. Пояснювала, що дитина з самого народження проживала у с.Гнідин Бориспільського району. При опитуванні працівниками органу опіки та піклування дитина виявляла схильність до батька, а тому, враховуючи ставлення дитини, на засіданні комісії було вирішено за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_4 з батьком.

У судовому засіданні суд заслухав думку малолітньої дитини ОСОБА_4 , який пояснив, що живе разом з татом у с. Гнідин, навчається у ліцеї в с.Золочів, куди його відвозить батько, іноді дідусь, забирає з ліцею хлопчика дідусь. Мама живе в Києві, але він до неї не приїжджає, спілкується з нею по відеозв`язку, іноді вони можуть поїхати до зоопарку. Повідомив, що вважає своїм домом будинок у с. Гнідин, де вони живуть разом з татом, хоче і надалі залишитись жити з татом.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, та думку дитини, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року (справа № 755/1370/23) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано шлюб, у якому вони перебували з 09 вересня 2006 року (а.с.15,16).

Сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3335 від 25 жовтня 2014 року (а. с. 17).

За змістом довідки Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, сектор «Центр надання адміністративних послуг», від 30 січня 2023 року № 02-31/66, позивач ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2018 року по теперішній час проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).

З копії паспорту громадянина України вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5,6).

Згідно даних з Єдиного державного демографічного реєстру № 46194 від 25 квітня 2023 року ОСОБА_2 зареєстрована з 2007 року в АДРЕСА_1 (а.с.25,26).

Відповідно до наданих позивачем копії договорів дарування від 06 листопада 2013 року, останній у власності має земельну ділянку та будинок за адресою його фактичного проживання: АДРЕСА_2 , що також відображено і у реєстрі Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8-11).

Згідно довідки № 181 від 31 березня 2023 року, дитина ОСОБА_4 , навчається у другому класі ТОВ «Вишеньківський міжнародний ліцей «Золоче» (а.с.19).

Згідно довідки Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» № 129 від 30 березня 2023 року позивач працює на посаді «фахівець змінний» з 06 січня 2011 року, має стабільний дохід (а.с.21).

Відповідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Золочівської сільської ради від 26 травня 2023 року № 90, затвердженого рішенням виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, позивач разом із сином ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Проведено обстеження кімнати у будинку, де проживає дитина, у ході якого було встановлено, що дитині створені належні умови для проживання та навчання; кімната мебльована; є необхідні побутові речі; обладнано робоче місце, яке забезпечено канцелярськими предметами, техніка, шкільне приладдя, дитячі книжки. Кімната містить ігрову зону, іграшки. Для дитини створено належні умови для повноцінного, гармонійного розвитку дитини; будинок відповідає санітарно-гігієнічним умовам проживання. Матір`ю дитини ОСОБА_2 написано заяву, зареєстровану за № 214/02-14 від 23 травня 2023 року про визначення місця проживання дитини разом з батьком. При спілкуванні з дитиною з`ясовано його прихильність до батька, бажання проживати з батьком, де він відчуває комфорт, безпечне перебування. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Золочівської сільської ради дійшов висновку за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 однією родиною, що відповідає інтересам дитини (а.с.58,59).

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до положень ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленими Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 8 СК України передбачено, що якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства (ст. 9 СК України).

За змістом ст. 13 СК України, частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Згідно ст.ст. 3, 4 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції.

Відповідно до положень ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України).

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст. 160 СК України).

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем у повній мірі створено для дитини належні умови для виховання та розвитку: позивач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід; проживає з дитиною у належно облаштованій будинку, який придатний і для проживання, розвитку і виховання дитини.

Визначаючи місце проживання дитини, суд також ураховує відповідний висновок органу опіки та піклування, малолітній вік дитини, той факт, що дитина фактично проживає з позивачем, бере до уваги думку дитини та її інтереси в умовах, що сторони проживають окремо, а також враховує, що відповідач на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області заперечень стосовно проживання дитини з батьком не надала, у заяві до органу опіки та піклування визнала про необхідність визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Будь-яких даних, які б перешкоджали визначенню місця проживання дитини разом з батьком судом не встановлено і учасниками справи не доводилось.

Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Отже, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, а також фактичне місце проживання сина з батьком, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог, визначивши місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за місцем його фактичного проживання.

Керуючись ст. ст. 3, 4 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 29 Цивільного Кодексу України, ст.ст.8,13,160,161 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 82, 89, 258, 259, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Київ, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області (Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гнідин, вул. Нова, 1).

Суддя А.В. Слободянюк