СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11762/22

пр. № 2/759/871/23

07 лютого 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва, в особі судді Сенька М.Ф., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, завданого внаслідок залиття житлового приміщення,

встановив:

01.09.2021 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного комплексного страхування майна та відповідальності «Повний житлозахист» № MZ10-61207, відповідно до якого застрахованим майном є житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами договору ліміт страхового відшкодування за пошкодження житла становить 250 000 грн., за пошкодження оздоблення та об`єктів, що знаходяться у квартирі - 40 000 грн., а також застраховано цивільно-правову відповідальність власниці житла на суму 50 000 грн., розмір франшизи становить 500 грн.

Позивачка ОСОБА_1 , проживає у застрахованій квартирі АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві власності.

22.03.2021 року о 18:30 год. позивачка виявила, що зазначена квартира залита водою, зокрема пошкоджено оздоблювальні матеріали, які втратили свої характеристики, на стелі кухні, коридору та ванної кімнати з`явились жовті плями, пошкоджено підлогу, електропроводку та побутові прилади.

23.03.2021 року страхувальник ОСОБА_2 подала до ПрАТ «СГ «ТАС» заяву про настання страхового випадку в якій надала інформацію про пошкодження майно.

24.03.2021 року представниками ТОВ «ЖЕО» у складі інженерів з організації експлуатації та ремонту житлового фонду складено «Акт про залиття що трапились в системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання)», при складанні якого, в ході візуального огляду було встановлено пошкодження приміщення коридору, кухні та ванної кімнати у квартирі АДРЕСА_2 . Під час складання зазначеного акту було встановлено що залиття квартири відбулось 22.03.2021 року, причини залиття встановити не вдалось, так як на час проведення обстеження мешканці квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище були відсутні. За змістом вказаного акту, ймовірною причиною вищезгаданого замокання є неналежне користування сантехнічними приладами мешканцями вищевказаної квартири житлового будинку АДРЕСА_4 , а загальнобудинкові інженерні мережі знаходяться в задовільному технічному стані, витоки з яких відсутні.

Розмір страхового відшкодування визначався страховиком на підставі Висновку № 364/001-1 про розмір матеріального збитку наданий суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 за замовленням ПрАТ «СГ «ТАС» у відповідності до якого розмір матеріального збитку становить 20 850 грн.

Таким чином, на виконання зазначеного договору страхування, страховиком було виплачено вигодонабувачу страхове відшкодування у розмірі 20 248 грн. 25 коп., тобто розмір матеріального збитку, за вирахуванням передбаченої договором страхування франшизи.

Не погоджуючись із зазначеним висновком та розміром відшкодування, ОСОБА_1 18.05.2021 року звернулась до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС із заявою про проведення будівельно-технічного експертного дослідження для встановлення розміру майнової шкоди квартири: АДРЕСА_1 , що постраждала внаслідок залиття.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 18.06.2020 року № ЕД-19/102-21/7322-БТ, наданого Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС, розмір майнової шкоди завданої застрахованій квартирі внаслідок затоплення станом на момент проведення експертного дослідження становить 73 530 грн. 52 коп.

Таким чином, сума недоплаченого страховиком страхового відшкодування становить 19 751 грн. 75 коп. (ліміт страхової виплати 40 000 грн. - суму сплаченого страхового відшкодування 20 248 грн. 25 коп.).

Позивачка звернулась до відповідача із заявою про стягнення страхового відшкодування та надала відповідні документи про вартість пошкодженого майна, однак страховиком було відмовлено від сплати страхового відшкодування.

Тому, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 19 751 грн. 75 коп. та судові витрати по справі.

Ухвалою від 05.01.2022 відкрито провадження та призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін .

13.06.2022 року від представника відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» - Вадима Ніколаєва надійшов відзив на позовну заяву, у якому той заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що страховик, керуючись умовами договору, для визначення розміру страхового відшкодування, прийняв до уваги розрахунок, зроблений в первісному висновку, діючи на власний розсуд.

Згідно ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком.

Як вбачається із матеріалів справи, та не заперечується відповідачем у поданому ним відзиві, залиття квартири АДРЕСА_2 дійсно є страховим випадком, у розумінні чинного законодавства та відповідно до умов укладеного між сторонами договору страхування.

У той же час між сторонами наявний спір, щодо визначення розміру страхового відшкодування, який виник у зв`язку із розбіжностями в отриманих висновках про оцінку завданої шкоди.

Згідно ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна,що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки

Статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" унормовано, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (стаття 3 Закону України "України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Згідно з пунктів один, шість статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Разом із цим, відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15-ц (провадження № 61-41382св18).

У свою чергу, в Звіті про незалежну оцінку № 364/001, складеному на замовлення страхувальника, оцінювачем не наведено відповідних пояснень про неможливість особистого огляду об`єкта дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" та пунктів один, шість статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги Звіт № 364/001 від 12.04.2021 року оцінювача ФОП ОСОБА_3 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних залиттям застрахованої квартири та вважає в цьому випадку належним доказом розміру спричиненої шкоди є саме Висновок експертного дослідження № ЕД-19/102-21/7322-БТ від 18.06.2020 року, який був складений на замовлення позивача у Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС та відповідає вимогам діючого законодавства.

Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума недоплаченого страховиком страхового відшкодування, що становить 19 251 грн. 75 коп. (ліміт страхової виплати 40 000 грн. - суму сплаченого страхового відшкодування 20 248 грн. 25 коп. - франшиза 500 грн.).

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2021 року між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Богословським С.В. було укладено Договір про надання правової допомоги № 25/21-ц (а.с. 77).

Відповідно до умов зазначеного договору та додатків до нього, між позивачкою та адвокатом було погоджено розмір гонорару адвоката в розмірі 10 000 грн. (а.с. 79, 81).

Адвокатом було надано суду Детальний опис виконаних ним робіт за зазначеним договором про надання правової допомоги, відповідно до якого ним було надано наступні послуги: 1) попереднє вивчення матеріалів, формування правової позиції та консультування (2 год.); 2) підготовка та подання адвокатського запиту до відповідача з метою збирання доказів (2 год.); 3) опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини та вивчення судової практики (3 год.); підготовка та подання цієї позовної заяви (6 год.) (а.с. 82-83).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того судом зауважується, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Із наданого адвокатом опису виконаних ним робіт, суду неможливо встановити грошовий еквівалент тієї чи іншої послуги, що надавалась позивачці, а відтак проаналізувавши обсяг виконаних адвокатом робіт, наведених в цьому описі, із врахуванням складності справи, критерію розумності розміру адвокатських витрат, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., як таких, що є співвмірними та виправданими, виходячи з предмету позову, обсягу виконаної роботи представником позивача з метою підготовки справи до судового розгляду та часу, необхідного для підготовки такого обсягу документів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення понесених судових витрат підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 962,63 грн.

Керуючись 12, 13, 81, 89, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, завданого внаслідок залиття житлового приміщення, задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) матеріальні збитки у розмірі 19 251 грн. 25 коп.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 962 грн. 63 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя Сенько М.Ф.