Справа № 156/351/23
Провадження № 2/156/84/23
Рядок статзвіту № 68
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2023 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

з секретарем судового засідання Степанець Т.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 в смт. Іваничі Волинської області цивільну справу (в порядку спрощеного позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 23.03.2023 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що з 09.02.2023 перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу подружжя має малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка повідомляє, що їхня родина розпалася у липні 2022 з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного, між подружжям стали виникати часті сварки, були втрачені почуття взаємної любові та поваги, тому подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім`ї ОСОБА_1 вважає неможливим. Однак відповідач не погоджується на розірвання шлюбу, отже, між сторонами виник спір з цього приводу. З огляду на це, позивачка просить розірвати шлюб, зареєстрований в установленому законом порядку між нею та ОСОБА_2 .

Позивачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула, однак від неї надійшла на адресу суду заява, в якій просила розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибув, надіслав на адресу суду клопотання в якому заперечував проти задоволення позову, додатково зазначив, що у нього думки не виникало про розірвання шлюбу та хоче щоб його неповнолітній син ОСОБА_3 ріс в повноцінній родині.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 з таких підстав.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їхньої переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Позивачка ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 2007 року, внесена до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (а. с. 6-8).

Відповідач ОСОБА_2 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Між позивачкою та відповідачем 09.02.2019 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 09.02.2019 Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області (а.с.4). Від шлюбу подружжя має малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

За клопотанням відповідача ухвалою суду від 10.05.2023 подружжю було визначено строк для примирення тривалістю два місяці. Однак за цей час нормальні сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не були відновлені, ОСОБА_1 на теперішній час не проживає однією родиною з ОСОБА_2 . Позивачка в клопотанні, наданому суду 17.07.2023, відмовилась від примирення з відповідачем.

Відповідно до ст. 32 Основного Закону ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 104, 105 Сімейного кодексу (СК) України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Нормами ч.1 ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин забороняється законом.

Згідно з правовою позицією, висловленою у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Таким чином, суд убачає, що заходи, вжиті задля налагодження нормальних подружніх стосунків між позивачкою і відповідачем, не дали позитивних результатів, подружжя фактично припинило спільне проживання, подальше спільне проживання фактично порушує інтереси позивачки. За таких обставин суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований між сторонами, розірвати.

Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що при реєстрації шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », вона має право після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем « ОСОБА_1 ».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивачка ОСОБА_1 у березні 2023 звернулась до суду з вимогами до відповідача. За подання позовної заяви немайнового характеру позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (квитанція АТ «Укрпошта» від 21.03.2023 № - а.с.1). Відповідно до ст. 141ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, суд стягує ці витрати з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст. 3, 7, 24, 110-114 Сімейного кодексу України, ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 133, 141, 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянином України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , народжений у м. Калуш Івано-Франківської області) та громадянкою України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , народжена в м. Нововолинськ, Волинської області), який було зареєстровано 09.02.2019 Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 25.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду виготовлено 17.07.2023.

Учасники справи:

1) позивачка - ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

2) відповідач - ОСОБА_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомо.

Суддя А. Є. Бєлоусов