Провадження № 4-с/712/41/23
Справа № 2-2679/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі КАПЛЯ А.С.

з участю адвоката ОГОРОДНЬОГО А.Б.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), суб`єкт оскарження: Державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) БАБЕНКО Анна Олександрівна (адреса: м. Черкаси, проспект Хіміків 50), стягувач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що 05 квітня 2023 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ЦМУ МЮ (м.Київ) відкрито виконавче провадження №71467670 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 31.01.2013 року Соснівським районним судом м. Черкаси у справі №2-2679/13 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4 , у розмірі його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2012 року до досягнення сина повноліття.

Однак, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2023 року, у цивільній справі №359/4752/22, яке вступило в законну силу 28.03.2023 року, його звільнено від сплати аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання дитини сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2012 року до досягнення сина повноліття, які були стягнуті на підставі заочного рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2012 року.

Цим же рішенням, Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2023 року, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2023 року до досягнення сина повноліття.

Таким чином, виконавчий лист №2-2679/13, на підставі якого відкрито виконавче провадження №71467670 - не підлягає виконанню, про що ним подано відповідну заяву до Соснівського районного суду м.Черкаси.

Однак, державним виконавцем Бабенко Анною Олександрівною вчиняються дії щодо примусового стягнення неіснуючої заборгованості, а саме виставлена платіжна інструкція від 22.05.2023 року на примусове списання (стягнення) грошових коштів з його карткових рахунків на суму 117504,90 грн.

При цьому, на банківський рахунок НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ Приватбанк йому надходять аліменти за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2023 року, на утримання сина ОСОБА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цивільній справі №359/4752/22, про що він письмово повідомив державного виконавця. Остання сума 9501,57 грн., яка була зарахована 02.06.2023 року на його зазначену картку як аліменти.

Також, на банківський рахунок НОМЕР_2 відкритий в AT КБ Приватбанк як соціальний для виплат, йому надходить пенсія, про що письмово повідомив державного виконавця.

Вважає вказані дії державного виконавця протиправними, оскільки він звільнений від сплати аліментів за рішенням Бориспільського суду, більш того він добровільно сплачував аліменти, про що державному виконавцю надані відповідні квитанції, крім того виконавчий лист № 2-2679/l жодного разу до примусового виконання протягом десяти років не пред`являвся, що переконливо свідчить про надуманість вимог ОСОБА_6 та намагання в такий спосіб збагатитися за його рахунок.

Всупереч вимогам закону державний виконавець замість того, щоб прийняти рішення про повернення виконавчого листа, який не підлягає виконанню, відкрив виконавче провадження і розпочав примусове виконання.

Таким чином, вчинені державним виконавцем дії, безповоротно позбавляють його належних коштів з цільовим призначенням на забезпечення життєдіяльності сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з ним та перебуває на його утриманні, а тому стягнення цих коштів є істотним порушенням їхніх прав.

У зв`язку з цим, просить визнати протиправними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м.Черкаси ЦМУ МЮ (м.Київ) Бабенко Анни Олександрівни щодо звернення стягнення на грошові кошти, що містяться на банківському рахунку НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкриті в AT КБ Приватбанк на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою від 27 червня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні скаржник та його адвокат скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Державний виконавець в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував та просив у її задоволенні відмовити.

Стягувач ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилася, від її адвоката до суду надійшло заперечення щодо скарги, в якій просила проводити розгляд скарги у їх відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служи під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. У випадку, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 05 квітня 2023 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ЦМУ МЮ (м.Київ) відкрито виконавче провадження №71467670 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 31.01.2013 року Соснівським районним судом м. Черкаси у справі №2-2679/12 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2012 року до досягнення сина повноліття.

У своїй скарзі скаржник вказує, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2023 року, у цивільній справі №359/4752/22, яке вступило в законну силу 28.03.2023 року, його звільнено від сплати аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання дитини сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2012 року до досягнення сина повноліття, які були стягнуті на підставі заочного рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2012 року.

Цим же рішенням, Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2023 року, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2023 року до досягнення сина повноліття. Таким чином, виконавчий лист №2-2679/13, на підставі якого відкрито виконавче провадження №71467670 - не підлягає виконанню, про що ним подано відповідну заяву до Соснівського районного суду м.Черкаси.

Скаржник зазначає, що не зважаючи на винесення вказаного рішення, державним виконавцем Бабенко Анною Олександрівною вчиняються дії щодо примусового стягнення неіснуючої заборгованості, а саме виставлена платіжна інструкція від 22.05.2023 року на примусове списання (стягнення) грошових коштів з його карткових рахунків на суму 1117504,90 грн.

При цьому зазначає, що на банківський рахунок НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ Приватбанк йому надходять аліменти за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2023 року, на утримання сина ОСОБА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цивільній справі №359/4752/22, про що він письмово повідомив державного виконавця. Остання сума 9501,57 грн., яка була зарахована 02.06.2023 року на його зазначену картку як аліменти.

Також, на банківський рахунок НОМЕР_3 відкритий в AT КБ Приватбанк як соціальний для виплат, йому надходить пенсія, про що також письмово повідомив державного виконавця.

Скаржник вважає вказані дії державного виконавця протиправними, оскільки він звільнений від сплати аліментів за рішенням Бориспільського суду, більш того він добровільно сплачував аліменти, про що державному виконавцю надані відповідні квитанції.

Скаржник просить визнати протиправними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м.Черкаси ЦМУ МЮ (м.Київ) Бабенко Анни Олександрівни щодо звернення стягнення на грошові кошти, що містяться на банківському рахунку НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкриті в AT КБ Приватбанк на ім`я ОСОБА_3 .

Розглядаючи скаргу, в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За приписами частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому листі, окрім інших обов`язкових даних, також має бути зазначений строк пред`явлення його до виконання.

Разом із цим, узагальнений строк пред`явлення виконавчих документів до виконання наведений у статті 12 цього Закону і якою визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно із частиною 1 статті 11 Закону строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Так, скаржник у скарзі посилається на те, що виконавчий лист № 2-2679/l2 жодного разу до примусового виконання протягом десяти років не пред`являвся, що переконливо свідчить про надуманість вимог ОСОБА_6 та намагання в такий спосіб збагатитися за його рахунок. Вважає, що всупереч вимогам закону державний виконавець замість того, щоб прийняти рішення про повернення виконавчого листа, який не підлягає виконанню, відкрив виконавче провадження і розпочав примусове виконання.

З такою думкою скаржника суд не погоджується, оскільки державний виконавець, отримавши виконавчий лист на виконання, строк пред`явлення на виконання в якому вказаний до повноліття дітей, діяв у відповідності до вимог закону, відкривши виконавче провадження, незважаючи на наявність рішення про звільнення від сплати аліментів. Оскільки на момент відкриття виконавчого провадження рішення суду щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню про стягнення з ОСОБА_3 , не було, що давало державному виконавцю повне право відкривати виконавче провадження. Скаржником постанова про відкриття виконавчого провадження не оскаржувалася.

Щодо добровільної сплати ОСОБА_3 аліментів та надання відповідних квитанцій, то суд вважає, що державним виконавцем при проведенні розрахунку заборгованості по аліментів такі сплати мали б бути враховані і у разі непогодження з таким розрахунком, боржник не позбавлений можливості його оскаржити.

При цьому, в даній скарзі скаржником оскаржуються дії державного виконавця лише щодо звернення стягнення на грошові кошти, що містяться на його банківських рахунках.

Згідно ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

В той же час статтею 68 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 20.06.2023 року ОСОБА_3 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку рахунок НОМЕР_2 , на яку отримує пенсійні виплати. Також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Крім того, в АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 має банківський рахунок НОМЕР_1 , на який йому надходять аліменти за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2023 року, що підтверджується довідкою Банку від 10.07.2023 року. При цьому, довідка не містить відомостей щодо призначення рахунку.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Наведені норми права визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Після отримання такої постанови саме банк зобов`язаний був відповідно до вимог частини третьої статті 52 зазначеного Закону повідомити виконавця про цільове визначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Такі висновки узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

АТ КБ «ПриватБанк» на яке правилами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Отже, суд вважає, що рахунки, зазначені скаржником,не відносяться до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на яких заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу, що також відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року по справі 756/1927/16-ц (провадження № 61-10611св20).

Таким чином, державний виконавець, звертаючи стягнення на вказані грошові кошти боржника діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та з метою виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Наявні в матеріалах справи довідки банку не свідчать про віднесення зазначених рахунків до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до висновку, що дії держаного виконавця вчиненні відповідно до закону, в межах наданих повноважень, судом не встановлено доказів протиправних дій державного виконавця, виходячи із доводів скарги, а відтак підстав для задоволення скарги не має.

Керуючись ст.ст. 258-260, 447, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

ПЕРЕХРЕСТУ Олександру Івановичу у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст ухвали проголошено 18 липня 2023 року.