РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6134/23

Номер провадження 2/495/3147/2023

11 липня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, суд -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2023 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, у якому просить виділити у натурі майно, що належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, а саме: 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на відокремлену частину житлового будинку АДРЕСА_1 з припиненням права спільної часткової власності на вказаний будинок та присвоєнням адреси об`єкту нерухомого майна, утвореного шляхом виділу частки у натурі.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.03.2023 року відповідно до договору дарування частки житлового будинку серія НСТ 255016, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Чухрай Т.Ю. та зареєстрованого 19.03.2023 року згідно з витягом з державного реєстру речових прав № 325256790, позивач набула права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається у цілому з: житлового будинку літ «А» загальною площею 168,4 кв.м, житловою площею 81,0 кв.м, сараю літ. «Б», гаражу літ «І», навісу літ. «К», вбиральні літ. «Л», сараю літ. «М», літньої кухні літ. «Н», вбиральні літ. «О», сараю літ. «П», споруд 1-9.

Інша 1/2 частина вказаного будинку належить відповідачу. На даний час між приміщеннями, які належать позивачу на праві спільної часткової власності, та приміщеннями, які належать відповідачу, стоять перегородки, проведені окремі комунікації, у кожного свій вхід до будинку, у дворі встановлений паркан, який його розділяє. Приміщень будинку, якими сторони користуються спільно немає.

Відповідач, не заперечуючи того факту, що кожен окремо користується приміщеннями будинку, відмовляється від нотаріального поділу в натурі житлового будинку, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав з вказаним позовом. Вважає, що як співвласник будинку, має право на виділ у натурі 1/2 частки із спільного майна.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2023 року провадження по справі було відкрито, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та призначено дату судового засідання.

06.07.2023 року від відповідача надійшли заперечення, відповідно до яких вона проти демонтування, перебудовування, прибудовування будинку, вказує, що позивачем не вказана мета для виділу 1/2 частини житлового будинку, вважає, що без згоди співвласника не може відбутися поділ та виділ майна, що є у їх з позивачем спільній частковій власності. У цей же день відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності за станом здоров`я.

Позивач у судове засідання не з`явився, 11.07.2023 року подав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 19.03.2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір дарування частки житлового будинку, за умовами якого ОСОБА_3 розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно передав безоплатно у власність, а ОСОБА_1 прийняла у дарунок 1/2 частки житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 , що складається у цілому з: житлового будинку літ «А» загальною площею 168,4 кв.м, житловою площею 81,0 кв.м, сараю літ. «Б», гаражу літ «І», навісу літ. «К», вбиральні літ. «Л», сараю літ. «М», літньої кухні літ. «Н», вбиральні літ. «О», сараю літ. «П», споруд 1-9.

Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Чухрай Т.Ю. та зареєстрований згідно витягу з державного реєстру речових прав № 325256790.

Інша 1/2 частка цього житлового будинку належить відповідачу - цей факт не оспорювався сторонами, відповідно окремого доведення не потребує.

Згідно з Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , виготовленого ПФ «Малахіт» на замовлення ОСОБА_3 складено схему розташування будівель та споруд по по АДРЕСА_1 , план будинку садибного типу літ. «А», експлікацію приміщень будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , характеристику будинку садибного типу з господарським будівлями та спорудами.

Відповідно до Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна від 30.05.2023 року у фактичному користуванні ОСОБА_1 перебуває частка у житловому будинку літ. «А» загальною площею 75,3 кв.м, житловою площею 45,0 кв.м, що складається з 1-1 коридор - 14,9 кв.м, 1-2 санвузол - 4,7 кв.м, 1-3 житлова - 27,3 кв.м, 1-4 кухня - 10,7 кв.м, 1-6 житлова - 17,7 кв.м, вбиральні літ. «О», сараю літ. «П», літньої кухні літ. «Н», сараю літ. «Б» та споруд № 1, 3, 7, 8, 9. За технічними показниками 1/2 частку об`єкту може бути відокремлено, має окремий вихід і може бути виділена у натурі в окремий об`єкт.

Отже, виділ частки позивача в натурі є технічно можливим без завдання неспівмірної шкоди житловому будинку.

Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ч. 2 ст. 318 ЦК України).

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно з ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділу натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст.ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності.

У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити поділ майна в натурі, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладення договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Згідно зі ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

У відповідності до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями) при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Так, відповідно до рекомендацій Верховного Суду обов`язковою умовою виділу в натурі окремого об`єкту нерухомого майна з об`єкту нерухомого майна, який перебуває у спільній частковій власності (домоволодіння) є технічна можливість виділення у приватну власність відокремленої частини домоволодіння із самостійним виходом, яка є ізольованою від частин домоволодіння, які належать іншим співвласникам.

Враховуючи, що частка позивача складається із конкретних приміщень, які ізольовані від приміщень відповідача; приміщення відповідача також відокремлено; кожен із співвласників має окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення, з урахуванням наведених норм законодавства, суд вважає, що позов ОСОБА_1 щодо виділу частки із спільної часткової власності підлягає задоволенню.

У зв`язку з виділом частки позивача слід припинити її право у спільній часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 262- 265 ЦПК України, ст. 316, 317, 358, 364 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити.

Виділити у натурі майно, що належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, а саме: 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на відокремлену частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 75,3 кв.м, житловою площею 45,0 кв.м, у складі: 1-1 коридор - 14,9 кв.м, 1-2 санвузол - 4,7 кв.м, 1-3 житлова - 27,3 кв.м, 1-4 кухня - 10,7 кв.м, 1-6 житлова - 17,7 кв.м, вбиральні літ. «О», сараю літ. «П», літньої кухні літ. «Н», сараю літ. «Б» та споруд № 1, 3, 7, 8, 9, розташованого на земельній ділянці 0,0721 га з припиненням права спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та присвоєнням адреси об`єкту нерухомого майна, утвореного шляхом виділу частки в натурі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - невідомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 11.07.2023 року.

Суддя Н.Д. Анісімова