Провадження №22-ц/812/647/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 липня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи цивільну справу №478/1302/22 за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» на рішення, яке постановив Казанківський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Сябренко Ірини Петрівни у приміщенні цього суду 25 квітня 2023 року, повний текст якого складений 28 квітня 2023 р., за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування,

у с т а н о в и в :

У грудні 2022 р. ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК«Альфа-Гарант», Товариство) про стягнення страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 8 год. на автодорозі Н-11 сполученням «Дніпро-Миколаїв» в напрямку від с. Михайлівка до смт. Казанка відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_3 , який керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 здійснив наїзд на дерево. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир цього автомобіля ОСОБА_4 - батько позивачки ОСОБА_1 , а також водій автомобіля ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці пригоди. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2021 року кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2021 року за №0000156 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України закрито на підставі пункту 5 частини 1 статті 284 КПК України. Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», поліс №204373374. Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою покійного ОСОБА_4 і на момент дорожньо-транспортної пригоди (18 червня 2021 року) була студентом та навчалась у студії по підготовці акторських кадрів при Національному заслуженому академічному ансамблі танцю України ім. П.Вірського, була на утриманні свого батька, тому має право на страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника. З цього приводу ОСОБА_1 зверталася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, але відповідачем їй було відмовлено у виплаті зазначеного страхового відшкодування та роз`яснено, що оскільки остання на дату настання страхового випадку була повнолітньою працездатною особою, страховій компанії не надано інформації щодо доходів потерпілого за попередній календарний рік, а також документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, у страховика немає правових підстав для сплати страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника. Вказане рішення відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, на думку представника позивача, суперечить закону, оскільки позивачка є єдиною непрацездатною особою, яка підпадає під дію п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статтю 1200 ЦК України.

Посилаючись на викладене, представник позивачки просила суд тягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 216000 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілого.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що розглянувши надіслані документи щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 18 червня 2021 року з вини ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом 204373374, відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , у зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_4 . Так, 02 листопада 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено у відшкодування моральної шкоди: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 по 24000 грн та ОСОБА_6 44000 грн. у відшкодування моральної шкоди та витрат, а всього відповідачем було сплачено 92000 грн. Оскільки позивачка ОСОБА_1 на дату настання страхового випадку була вже повнолітньою працездатною особою та оскільки Товариству не було надано інформацію щодо доходів потерпілого за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, а також документ, що підтверджує перебування на утриманні потерпілого, у Товариства не було правових підстав для сплати страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, а тому останній було відмовлено у сплаті зазначеного вище страхового відшкодування. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з Товариства на її користь страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілого, в розмірі 216000 грн. у вигляді одноразової виплати є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами, що відповідає вимогам пункту 27.2. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», частиною 1 статті 1200 та частиною 1 статті 1202 ЦК України. Для відступу від загального порядку, за яким передбачено відшкодування шкоди щомісячними платежами, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, але позивачем ОСОБА_1 в позовній заяві не вказано на наявність підстав, які б давали можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2023 р. позовні вимоги задоволені.

Суд постановив сягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 216000 грн., а також 2160 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду мотивовано тим, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 була студенткою та навчалася у Студії по підготовці акторських кадрів при Національному заслуженому академічному ансамблі танцю України імені Петра Вірського, не досягла 23 років, та фактично перебувала на утриманні ОСОБА_4 у зв`язку з навчанням та у розумінні положень частин 1, 2 статті 1200 ЦК України мала право на одержання утримання на день смерті від батька, тому у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачці шкоду, заподіяну смертю потерпілого через втрату годувальника. На день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати складав 6000 грн. (стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»). За таких обставин суд дійшов висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, у зв`язку з втратою годувальника, у розмірі 216000 грн. (36 мінімальних розмірів заробітної плати х 6000 грн.).

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант» вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з прийняттям неналежних доказів, судом неправильно надано оцінку доказам по справі й просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що станом на дату ухвалення оскаржуваного судового ТДВ СК «Альфа-Гарант» за шкоду, заподіяну життю, а саме у зв`язку з загибеллю в наслідок ДТП ОСОБА_4 було сплачено страхового відшкодування в загальному розмірі 92 000,00 грн., а саме моральна шкода: по 24000 грн. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 кожному та 44000 грн. ОСОБА_6 (відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання). Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260000 грн. Потерпілим в даній справі є загиблий ОСОБА_4 і загальний можливий ліміт за таку шкоду складає 260000 грн. Суд таких положень закону не врахував, не взяв до уваги, що відповідачем вже було виплачено за даним страховим випадком 92000 грн., а тому з урахуванням такого та стягнутої судом суми страхове відшкодування склало 308888 грн. Крім того за загальним правилом відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Вказаною нормою передбачено право страховика, а не обов`язок відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати. Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1200 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, в свою чергу, надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення. Проте, позивач доказів на підтвердження обставин для виплати йому суми відшкодування одним платежем не надав. До того ж для визначення суми страхового відшкодування, яку має право вимагати кожна із непрацездатних осіб, треба визначити середньомісячний дохід померлого. Середньомісячний дохід визначається за правилами статті 1197 ЦК України. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Так, судом першої інстанції встановлено що з 01 червня 2020 року по 30 червня 2021 року потерпілий ОСОБА_4 отримував дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 144025 грн. 22 коп. Однак позивачем не було надано документів щодо заробітної плати загиблого, а тому встановити такі дані відповідачу було неможливо з причин, що ці дані є особисті та їх отримати можуть лише певне коло осіб. Отже, середньомісячний дохід становить 12002 грн. 10 коп. 12002 грн. 10 коп./2 частки (1 дитина + 1 частка, яка припадала на самого померлого) = 6001 грн. 05 коп. Тобто, донька загиблого мала б право на отримання страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю потерпілого, за всі місяці з місяця наступного за тим, у якому трапилася ДТП, щомісяця в сумі 6001 грн. 05 коп., в межах страхової суми, до вичерпання ліміту суми страхового відшкодування (протягом 27 місяців).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду від 25 квітня 2023 року - без змін.

Відзив мотивовано тим, що мотиви та підстави, зазначені в апеляційній скарзі щодо скасування рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2023 р. є безпідставними та не ґрунтуються на жодному наданому відповідачем доказі, а тому є необґрунтованими та недоведеними, а натомість рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, судом вірно застосовано як норми процесуального, так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення цивільного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам закону відповідає не в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановив суд першої інстанції, постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2021 року, яка набрала законної сили 03 грудня 2021 року, кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2021 року за №0000156, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, закрито, на підставі пункту 5 частини 1 статті 284 КПК України - у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с.37-38).

Постановою суду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 08:00 год. водій ОСОБА_3 керував автомобілем «Toyota» модель «Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якості пасажиру в якому перебував ОСОБА_4 , рухаючись у по автодорозі Н-11 «Дніпро-Миколаїв» в напрямку від с. Михайлівка до смт. Казанка в межах Баштанського району Миколаївської області, здійснив виїзд за межі проїжджої частини в попутному напрямку руху із подальшим наїздом на нерухому перешкоду у вигляді дерева, внаслідок чого як пасажир транспортного засобу ОСОБА_4 , так і водій ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці пригоди (а.с. 37-38, 41).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 на день дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу страхування №204373374 (а.с.40 зворот).

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою померлого ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Казанківського районного управління юстиції в Миколаївській області від 05 червня 2001 року (а.с.43).

На день загибелі ОСОБА_4 його дочка позивачка ОСОБА_1 досягла віку 20 років та навчалася у Студії по підготовці акторських кадрів при Національному заслуженому академічному ансамблі танцю України імені Петра Вірського за спеціальністю - артистка балету з 01 вересня 2020 року (наказ №34 від 31 серпня 2020 року). Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2022 року, що підтверджується копіями довідок, виданих Студією по підготовці акторських кадрів при Національному заслуженому академічному ансамблі танцю України імені Петра Вірського за вих.№22/СВ від 21 лютого 2022 року та за вих.№24/СВ від 29 березня 2023 року (а.с.46, 102).

Позивачка ОСОБА_1 як особа, яка продовжувала навчання до досягнення 23 років, перебувала на утриманні померлого ОСОБА_4 та отримала пенсію, пов`язану з втратою годувальника, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Сума пенсії за період з 01 червня 2021 року по 30 червня 2022 року складає 46346 грн. (а.с.46 зворот).

03 серпня 2022 року позивачка ОСОБА_1 повідомила ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку та звернулась із заявами на виплату страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою, у розмірі 24000 грн та на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, у розмірі 216000 грн. (а.с.48, 48 зворот).

02 листопада 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» у зв`язку із настанням страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_3 , і внаслідок якої загинув ОСОБА_4 , виплатило ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 страхове відшкодування в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання на загальну суму 92000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №31517, 31512, 31516 від 02 листопада 2022 року (копії) (а.с.78-80).

Виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок втрати годувальника, страховик ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_1 не здійснило у зв`язку з відсутністю довідки про доходи потерпілого за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, а також у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують перебування позивачки на утриманні потерпілого (а.с.50-51).

Не погоджуючись із такою відмовою, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позов.

Задовольняючи позов, суд вважав обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення на її користь у відшкодування шкоди, заподіяну смертю потерпілого через втрату годувальника, при розрахунку розміру відшкодування виходив з того, що на день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати складав 6000 грн., тому з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 216000 грн. (36 мінімальних розмірів заробітної плати х 6000 грн.).

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон№ 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Частиною першою статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплено у параграфі 2 «Відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» глави 82 «Відшкодування шкоди» книги п`ятої «Зобов`язальне право».

Тлумачення положень статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, а інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

У системному зв`язку зі статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше, ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Отже, вказаною нормою передбачено право страховика (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ), а не обов`язок відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати.

Водночас, відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.

Тобто, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1202 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, - надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення.

Зазначений правовий висновок сформульовано Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19 (провадження № 61-12719сво20).

Встановивши, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці ОСОБА_1 заподіяно шкоду, пов`язану зі смертю її батька, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу, винної особи була застрахована відповідачем, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що така подія є страховою та у ТДВ СК«Альфа-Гарант» виник обов`язок відшкодувати ОСОБА_1 шкоду, заподіяну смертю потерпілого.

Водночас суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із смертю батька позивачки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 як особа, яка перебувала на утриманні ОСОБА_4 , має право на отримання компенсації у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 216000 грн. разовим платежем.

Колегія суддів не може у повній мірі погодитися із таким висновком суду першої інстанції.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV та статтею 1202 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, - щомісячними платежами або одноразовим платежем (не більше ніж за три роки).

Страхове відшкодування особі, яка має право на отримання страхового відшкодування на підставі пункту 1 частини першої статті 1200 ЦК України (дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років)), може здійснюватися одним із таких способів:

1) шляхом виплати щомісячних платежів до досягненням особою відповідного віку, за умови відсутності випадків, передбачених абзацом другим частини першої статті 1202 ЦК України, для стягнення одноразового платежу;

2) шляхом виплати одноразової виплати (але не більше як за три роки наперед) у разі існування випадків, передбачених абзацом другим частини першої статті 1202 ЦК України, та подальшої виплати щомісячних платежів до досягненням особою відповідного віку із виключенням суми одноразової виплати.

У цій справі судами встановлено, що на момент смерті годувальника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча і досягла 18-річного віку, але продовжувала навчатись у Студії по підготовці акторських кадрів при Національному заслуженому академічному ансамблі танцю України імені Петра Вірського за спеціальністю - артистка балету з 01 вересня 2020 року (наказ №34 від 31 серпня 2020 року), термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2022 року. До закінчення навчання позивачці залишалося 1 рік, тобто 12 місяці.

Із закінченням навчання особи, яка перебувала на утриманні померлого (але не пізніше ніж до досягнення нею 23 років), закон пов`язує припинення здійснення страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника.

У випадку, якщо строк до досягнення особою, яка має право на отримання страхового відшкодування на підставі пункту 1 частини першої статті 1200 ЦК України (дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років)), становить менше трьох років, то страхове відшкодування здійснюється або шляхом виплати щомісячних платежів до досягненням особою такого віку, або у разі існування випадків, передбачених абзацом другим частини першої статті 1202 ЦК України, шляхом одноразової виплати (загальна сума за строк до досягнення відповідного віку).

Суд першої інстанції не врахував, що до закінчення навчання ОСОБА_1 , із чим закон пов`язує припинення здійснення страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника, залишилося менше трьох років, та помилково стягнув із ТДВ СК«Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 одночасно компенсацію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 216000 грн.

Колегія судів погоджується з висновком суду про можливість стягнення на користь позивачки страхового відшкодування одноразовим платежем, відповідно до частини першої статті 1202 ЦК України з врахуванням встановлених обставин справи, що узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, сформульованим у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19.

Водночас, стягуючи на користь позивачки страхове відшкодування у розмірі 216000 грн. (за три роки), суд не врахував, що до закінчення навчання ОСОБА_1 залишилося 12 місяців, а також при розрахунку суми страхового відшкодування не звернув увагу на положення часини 2 статті 1200 ЦК України.

Так, частиною 2 статті 1200 ЦК України визначено, що особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Середньомісячний дохід визначається за правилами статті 1197 ЦК України, відповідно до якої середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я.

Так, судом першої інстанції встановлено що з 01 червня 2020 року по 30 червня 2021 року потерпілий ОСОБА_4 отримував дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 144025 грн. 22 коп. згідно довідки форми ОК-5, сформованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, за період з 01 червня 2020 року по 30 червня 2021 року (а.с.63-64). Отже, його середньомісячний дохід становить 12002 грн. 10 коп. Частка, яка припадала на позивачку становить (відомостей про наявність інших осіб, які перебували на утримання потерпілого матеріали справи не містять). 12002 грн. 10 коп./2 частки (1 донька + 1 частка, що припадала на самого померлого) = 6001 грн. 05 коп. Тобто, донька загиблого має право на отримання страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю потерпілого, за всі місяці з місяця наступного за тим, у якому сталася дорожньо-транспортна пригода, щомісяця в сумі 6001 грн. 05 коп., в межах страхової суми, до закінчення навчання (протягом 12 місяців), що становить 72012 грн.60 коп.

З аналогічним алгоритмом розрахунку погодився Верховний Суд у постанові від 31 травня 2023 року у справі № 686/1866/22.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що, оскільки на день ухвалення судом першої інстанції рішення у справі право ОСОБА_1 на отримання страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника припинилося внаслідок закінчення навчання 30 червня 2022 року, не вбачається підстав для стягнення такого відшкодування щомісячними платежами.

Таким чином, сума страхового відшкодування, яка стягується із ТДВ СК«Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 шляхом одноразової виплати, підлягає зменшенню до 72012 грн.60 коп., тому апеляційний суд частково приймає доводи апеляційної скарги.

Оскільки при ухваленні рішення суд першої інстанції дав належну оцінку не усім обставинам справи, помилково застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, рішення суду в силу вимог пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України необхідно змінити, зменшивши суму страхового відшкодування користь позивачки до 72012 грн.60 коп.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду змінено, є підстави для розподілу апеляційним судом судових витрат.

Відповідно до частин 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, із судового збору.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Порядок та розміри сплати судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Відповідно до положень підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 цього Закону позивач при поданні позовної заяви мав сплатити 1 відсоток ціни позову.

Позивачка на підставі пункту 2 часини 1 статті 5 Закону звільнена від сплати судового збору.

Апеляційним судом позовні вимоги задоволено на 27,7% від заявлених, тому з відповідача слід пропорційно стягнути судовий збір за вирішення справи судом першої інстанції, що становить 598 грн.32 коп.

Відповідно, за розгляд справи судом апеляційної інстанції у зв`язку із зменшенням суми стягнутого відшкодування на 72,3% відповідачу слід компенсувати за рахунок держави 2343 грн. 52 коп. сплаченого судового збору (3240 грн. х 72,3%).

Частиною 10 статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням такого припису закону відповідачу необхідно компенсувати за рахунок держави 1745 грн. 20 коп. (2343 грн. 52 коп.- 598 грн.32 коп.).

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2023 року змінити.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, код. ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , 72012 грн.60 коп. страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника.

Компенсувати Товариству з додатковою відповідальністю страховій компанії «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, код. ) за рахунок держави 1745 грн. 20 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

_______________________________________________

Повний текст постанови складений 18 липня 2023 року