ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6354/23 Справа № 201/7923/21 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Максюти Ж.І.,

суддів: - Барильської А.П., Зайцевої С.А.,

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Маєвської Катерини Вікторівни на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И ЛА:

03.08.2021р. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (а.с. 2-5).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сторони з 15.12.2007р. і по 09.06.2020р. перебували у шлюбі, зареєстрованому Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1231 від 15.12.2007р.

Із серпня 2006 року до 15 грудня 2007 року проживали одною сім`єю, мали наміри придбати спільне майно. На час реєстрації шлюбу ОСОБА_1 вже була вагітна, а ІНФОРМАЦІЯ_1 народився їх син ОСОБА_3 .

Сторони проживали і вели спільне господарство із серпня 2006 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала бабусі позивача. Підтвердженням факту спільного проживання є спільні фотографії, видана позивачем довіреність на право користування автомобілем, постанова суду, у якій відповідачка вказала місце фактичного проживання - АДРЕСА_1 . Також факт спільного проживання можуть підтвердити свідки. Зазначив, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно позивачеві для реалізації права на поділ майна подружжя.

На підставі викладеного, просив встановити факт проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_1 однією сім`єю. як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01 серпня 2006 року по 15 грудня 2007 року. Вирішити питання про компенсацію судових витрат по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу задоволені частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з 01 жовтня 2006 року і по 14 грудня 2007 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Маєвська К.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що судом не були повно та належно досліджено подані докази, надана невірна оцінка зібраним доказам, не взято до уваги правові позиції Верховного Суду в аналогічних справах, та порушено норми процесуального та матеріального права, тому просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у даній категорії справ має бути встановлена і доведена сама сукупність усталених обставин та відносин, а також вважає, що самі лише покази свідків та спільні фотокартки не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на те, що скарга побудована на трактуванні показів свідків, які викладено вибірково та частково з контексту надання показів дещо спаплюженого характеру, скарга є необґрунтованою та такою, що протирічить фактичним обставинам справи, не доведено апелянтом порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 15.12.2007р. до 09.06.2020р. перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставинами сторонами не заперечується.

Як вказував позивач, з серпня 2006 року до грудня 2007 року вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ОСОБА_1 завагітніла до укладення шлюбу, на час реєстрації шлюбу була вагітна. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с. 28).

Разом із тим, судом установлено, що 02.11.2006р., тобто до реєстрації сторонами шлюбу, ОСОБА_1 уклала із ТОВ «Компанія по управлінню активами Адміністратор пенсійних фондів «Укрсоц-Капітал» (за участю торговця цінними паперами ТОВ «СМ-Прфіт» договір № Кв-636/06 купівлі-продажу цінних паперів у кількості 70614 шт, емітентом яких є ТОВ «ФБЦ «Созидатель» загальною вартістю 329183,82 грн. (а.с. 117-118).

02.11.2006р. ОСОБА_1 уклала із ТОВ «ФБЦ «Созидатель» договір № Ш1- 9-35 про бронювання квартири, предметом якого є бронювання виконавцем ТОВ «ФБЦ «Созидатель» квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 70,61 грн. (а.с. 119 122).

Згідно із довідкою ТОВ «Компанія по управлінню активами Адміністратор пенсійних фондів «Укрсоц-Капітал» № 14/0245 від 20.06.2019р. ОСОБА_1 02.11.2006р. сплачено за облігації 98471,16 грн. та 20.11.2006р. сплачено за облігації 230442,66 грн., разом 329183,82 грн. (а.с. 123).

Як установлено із пояснень самих сторін та показань свідків, на момент укладення цих договорів ОСОБА_2 працював у ТОВ «ФБЦ «Созидатель» та займався організацією із укладення цих договорів у приміщенні товариства.

При цьому, ОСОБА_1 цього не спростовувала під час розгляду справи.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя є шлюб (частина перша статті 36 СК України).

З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17).

Згідно із частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено та доведено сукупність усталених обставин та відносин притаманних подружжю у період на який вказує позивач, а саме з жовтня 2006 року по 15 грудня 2007 року, тобто часу коли було зареєстровано офіціальний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..

Судом першої інстанції здійснено аналіз пояснень сторін і показань свідків сторін, наданих у судовому засіданні, та на підставі встановлених обставин, ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Так, сторони обидва дали суду пояснення про те, що відповідачка завагітніла у серпні 2007 року, ОСОБА_4 зробив ОСОБА_1 пропозицію одруження, на яку відповідачка погодилася.

Проаналізувавши у сукупності із поясненнями сторін показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтвердили, що сторони проживали разом однією сім`єю із жовтня 2006 року, чого інші свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не спростували, факт укладення договору на придбання нерухомого майна на початку листопада 2006 року, яке потім сторони ремонтували і яке стало спільним житлом для них та їх дитини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що під час розгляду справи знайшов підтвердження факт спільного проживання сторін із жовтня 2006 року, вказаний висновок суду доводами апеляційної скарги не спростований

Крім того, договори на придбання відповідачкою квартири, у яку сторони разом переїхали, де народилася їх спільна дитини, у сукупності із показаннями свідків та поясненнями самих сторін, які не заперечували факт того, що вони у подальшому спільно робили ремонт у цій квартирі для спільного проживання, доводить те, що ще до переїзду у квартиру по АДРЕСА_2 між сторонами вже були відносини, які притаманні подружжю і які передували реєстрації шлюбу, тобто до 14.12.2007р.

Згідно положень частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, відхиляються колегією суддів, як безпідставні, необґрунтовані та такі, що стосуються виключно переоцінки доказів.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 141 Цивільно-процесуального кодексу України.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено, тому оскаржуване рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Маєвської Катерини Вікторівни - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: А.П.Барильська

С.А. Зайцева