Справа № 303/2397/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 червня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Собослой Г. Г., Кондор Р. Ю.

з участю секретаря Савинець В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року, ухвалене суддею Котубей І. І., по справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» пред`явили позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору.

Свої вимоги мотивували тим, що 06 вересня 2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 15-14/12-00700-с-а на суму 200 000 грн. під 24 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 06 вересня 2022 року.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кошти в розмірі та на умовах, визначених кредитним договором.

У свою чергу відповідач свої зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 23.03.2015 року допустив заборгованість перед банком в розмірі 304 236, 47 грн. З них:

-182 236, 96 грн. строкова заборгованість по основному боргу;

-8126, 75 грн. прострочена заборгованість по основному боргу;

-2378, 24 грн. строкова заборгованість по відсотках;

-35 448, 31 грн. прострочена заборгованість по відсотках;

-76 046, 21 грн. пеня за період з 20.03.2014 року по 19.03.2015 року.

20 січня 2015 року банк звернувся до відповідача з письмовою вимогою про дострокове повернення кредитних коштів, сплату процентів та пені. Вимога була надіслана на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, отримана ним 22.01.2015 року, однак заборгованість так і не погашена.

У зв`язку з цим позивач просив стягнути заборгованість по кредитному договору № 15-14/12-00700-с-а від 06.09.2012 року в розмірі 304 236, 47 грн. у судовому порядку (Т.1, а.с.2-4).

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору № 15-14/12-00700-с-а від 06.09.2012 року в розмірі 304 236, 47 грн. Вирішено питання про судові витрати (Т.1, а.с.109-111).

На це рішення відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Зазначає, що неодноразово звертався з листами до банку про добровільну передачу для реалізації заставного майна, автомобіля марки «Chery Eastar», ринкова вартість якого 4500 доларів США, що цілком достатньо для покриття усієї заборгованості по тілу кредиту та відсоткам. Крім того, 17 вересня 2015 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» переуступив право вимоги Державній іпотечній установі, а отже у даній справі не є належним позивачем. З огляду на це апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати, в задоволенні позову відмовити (Т.1, а.с.113-115).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23 лютого 2016 року заочне рішення місцевого суду скасовано, позову заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору - залишено без розгляду (Т.1, а.с.167-168).

Постановою Верховного Суду від 20 квітня 2022 року ухвалу апеляційного суду скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (Т.2, а.с.126-128).

При цьому Верховний Суд виходив з того, що відповідно до статті 310 ЦПК України 2004 року позов не може бути залишений без розгляду судом апеляційної інстанції за заявою позивача, оскільки він уже вирішений по суті шляхом ухвалення рішення судом першої інстанції.

Принцип диспозитивності реалізується сторонами на стадії апеляційного розгляду відповідно до статті 306 ЦПК України 2004 року, згідно з якою в апеляційному суді позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Отже, позовну заяву на стадії апеляційного розгляду справи можна залишати без розгляду лише в разі встановлення апеляційним судом передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

У справі, яка переглядається, заяву про залишення позову без розгляду під час розгляду справи судом першої інстанції позивач не подавав, а судом апеляційної інстанції не було встановлено передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції, а тому висновок апеляційного суду про залишення позову без розгляду є передчасним.

Крім того, залишаючи позов без розгляду за заявою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», апеляційний суд не врахував, що на підставі договору про відступлення права вимоги № 17/4-В від 11 лютого 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив Державній іпотечній установі своє право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 15-14/12-00700-с-а від 06 вересня 2012 року (Т.2, а.с.126-128).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції в режимі відеоконференції представник Державної іпотечної установи Подольна О. М. проти апеляційної скарги заперечила та просила її відхилити. Пояснила, що за період розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 здійснив оплату за кредитним договором № 15-14/12-00700-с-а від 06 вересня 2012 року в розмірі 30 000 грн., визнавши таким чином заміну кредитора у зобов`язанні.

Справа призначалася до розгляду в суді апеляційної інстанції неодноразово. 21 червня 2022 року та 28 липня 2022 року розгляд справи не відбувся по причині неявки в судове засідання учасників справи. 29 вересня 2022 року по причині перебування відповідача ОСОБА_1 на діагностиці в інституті ендокринології в м. Києві. 01 грудня 2022 року, 16 лютого 2023 року та 18 квітня 2023 року знову по причині неявки учасників справи.

Відповідач ОСОБА_1 27 червня 2023 року у судове засідання в черговий раз не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши висновки Верховного Суду, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що 06 вересня 2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 15-14/12-00700-с-а на суму 200 000 грн. під 24 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 06 вересня 2022 року.

Згідно умов кредитного договору кредитні ресурси отримані позичальником використовуються за цільовим призначення, тобто: 1) на повне погашення заборгованості по основному боргу та нарахованих процентах і 5 % пені по кредитному договору №15-225/272 від 05.03.2008 року; 2) на повне погашення основного боргу та нарахованих відсотків по договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії № 243 М/К07-4.4 від 10.12.2007 року; 3) на споживчі потреби.

Пунктом 1.9 кредитного договору передбачено, що сторони домовились, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань понад 30 календарних днів банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов`язаний зробити повне погашення заборгованості за цим договором, тобто повернути отриманий кредит та сплатити всі проценти протягом 10 банківських днів з моменту отримання вимоги банку. Банк може повідомляти позичальника по телеграфу, шляхом відправлення рекомендованих листів з повідомленням або шляхом доставки нарочним позичальнику за вказаною в договорі адресою.

Відповідно до п. 4.1.1 частини 2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочення.

Згідно виписки по особовому рахунку від 06.09.2012 року підтверджується перерахування кредитних коштів в сумі 29 936, 59 грн. на погашення заборгованості по кредитному договору № 243М/К07-4.4 від 10.12.2007 року, 92 608, 71 грн. на погашення заборгованості по кредитному договору № 15-225/272 від 05.03.2008 року. Отримання залишку кредитних коштів в сумі 77 454, 70 грн. підтверджується підписом відповідача ОСОБА_1 на заяві на видачу готівки № 2 від 06.09.2012 року.

Таким чином, банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кошти в розмірі та на умовах, визначених кредитним договором.

У свою чергу відповідач свої зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 23.03.2015 року допустив заборгованість перед банком в розмірі 304 236, 47 грн. З них:

- 182 236, 96 грн. строкова заборгованість по основному боргу;

- 8126, 75 грн. прострочена заборгованість по основному боргу;

- 2378, 24 грн. строкова заборгованість по відсотках;

- 35 448, 31 грн. прострочена заборгованість по відсотках;

- 76 046, 21 грн. пеня за період з 20.03.2014 року по 19.03.2015 року.

20 січня 2015 року банк звернувся до відповідача з письмовою вимогою про дострокове повернення кредитних коштів, сплату процентів та пені. Вимога була надіслана на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, отримана ним 22.01.2015 року, однак заборгованість так і не погашена.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», прийнятим на підставі постанови Правління Національного Банку України від 17.09.2015 року № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», було розпочато процедуру виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на три місяці з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року включно.

11 лютого 2015 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державно іпотечною установою укладено договір про відступлення прав вимоги та договір про відступлення прав вимоги 17/4-В, згідно умов якого Банк відступив новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 15-14/12-00700-с-а від 06.09.2012 року.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що за період розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 здійснив оплату за кредитним договором № 15-14/12-00700-с-а від 06 вересня 2012 року в розмірі 30 000 грн., визнавши таким чином заміну кредитора у зобов`язанні. Отже, доводи апелянта про те, що Державна іпотечна установа, є неналежним позивачем у даній справі, є безпідставними.

Зобов`язання з боку відповідача ОСОБА_1 належним чином не виконане, у справі має місце зміна кредитора, що була проведена та підтверджена належним чином. Сплата заборгованості по кредиту новому кредитору підтверджує дотримання процедури зміни кредитора у зобов`язанні та повідомлення боржника про це.

Отже, рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості по кредиту є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не має.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 липня 2023 року.

Головуючий

Судді