Справа № 178/1494/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
18 липня 2023 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Лісняк В.В., за участі секретаря Коваль Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.Кринички цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Затишнянської сільської ради про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,-
Позивачка звернулася до суду з позовом з тих підстав, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі договору дарування від 28.01.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Плохою Г.О, зареєстрованого в реєстрі під № 172 та в Криничанському БТІ. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,5918 га., 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та 0,3418 га. для ведення особистого підсобного господарства. 19 лютого 1996 року на земельну ділянку, загальною площею 0,5918 га., Преображенською сільською радою на ім`я ОСОБА_2 було видано Державний акт серії ІІІ-ДП № 005649 на право власності на земельну ділянку на підставі рішення сесії Преображенської сільської ради № 35 від 20.03.1995 р. ІУ-ХХІІ, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 448. У визначений законом спосіб позивачка ОСОБА_1 звернулась до підрядної організації для виготовлення технічної документації та присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки. ОСОБА_1 у виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства на території Затишнянської сільської ради АДРЕСА_1 було відмовлено у зв`язку з тим, що на даний момент виготовити зазначену технічну документацію з подальшою реєстрацією земельної ділянки та присвоєння кадастрового номеру не мають можливості, оскільки Державний акт серії ІІІ-ДП № 005649 на право власності на земельну ділянку видано 19 лютого 1996 року на підставі рішення сесії Преображенської сільської ради № 35 від 20.03.1995 року ІУ-ХХІІ видано на ім`я ОСОБА_2 , яка на момент отримання цього акту вже не була власником вищезазначеного житлового будинку. Будинок позивачці подарувала її мати ОСОБА_2 у 1994 році, а Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 005649 видано 19 лютого 1996 року на підставі рішення сесії Преображенської сільської ради № 35 від 20.03.1995 р. ІУ-ХХІІ на ім`я ОСОБА_2 , яка на момент отримання цього Акту вже не була власником вищезазначеного житлового будинку, тому не можна вважати його чинним. Тому позивачка просить скасувати рішення сільської ради, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку.
Представник позивача адвокат Приходько О.М. згідно заяви, просить розглянути справу без участі позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Приходька О.М., позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача - Затишнянської сільської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи сповіщений.
Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вітрівка Криничанського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 серпня 2007 року виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 05, де в графі «мати» вказана ОСОБА_2 . Зміна прізвища позивачки з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_2 , виданого 23 лютого 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис № 17. Зміна прізвища позивачки з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданого 06 листопада 2008 року виконкомом Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 04.
28 січня 1994 року ОСОБА_7 набула у власність житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 28.01.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Плохою Г.О, зареєстрованого в реєстрі під № 172 та в Криничанському БТІ, що підтверджується копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 2664817 від 27.01.2004 року, копією технічного паспорта на житловий будинок. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,5918 га., 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та 0,3418 га. для ведення особистого підсобного господарства.
19 лютого 1996 року на земельну ділянку, загальною площею 0,5918 га., Преображенською сільською радою на ім`я ОСОБА_2 було видано Державний акт серії ІІІ-ДП № 005649 на право власності на земельну ділянку, площею 0,5918 га, розташовану на території с.Вітрівка Преображенської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і госп. будівель 0,25 га та ведення особ. підсоб. господарства 0,3418 га на підставі рішення сесії Преображенської сільської ради № 35 від 20.03.1995 р. ІУ-ХХІІ, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 448.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а ч.1 ст.393 ЦК передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Відповідно до ч. 1 ст.120 ЗК України, діючої на час виникнення спірних правовідносин, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Статтею 152 Земельного кодексуУкраїни (далі ЗК) передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Частино 1 статті 155 ЗК передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Стаття 153 ЗК визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України, а ч.5 ст.116 цього Кодексу передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Судом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_2 подарувала своїй доньці ОСОБА_7 житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 28.01.1994 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 005649 отримала 19 лютого 1996 року на підставі рішення сесії Преображенської сільської ради № 35 від 20.03.1995 р. ІУ-ХХІІ, тобто на момент отримання цього Акту ОСОБА_2 не була власником вищезазначеного житлового будинку, тому не можна вважати його чинним. Рішення сесії Преображенської сільської ради № 35 від 20.03.1995 р. ІУ-ХХІІ фактично порушує права позивача, які пов`язані із реалізацією суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів щодо державної реєстрації земельної ділянки.
Як вбачається з вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Відповідно ч. 3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 16, 19, 81, 89, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати недійсним і скасувати рішення сесії Преображенської сільської ради № 35 від 20.03.1995 р. ІУ-ХХІІ про передачу у приватну власність земельної ділянки, площею 0,5918 га.
Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 005649, який видано 19 лютого 1996 року на підставі рішення сесії Преображенської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області № 35 від 20.03.1995 р. ІУ-ХХІІ.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: В. В. Лісняк