Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/274/23
Провадження № 2/542/131/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2023 року смт Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.
Вказував, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі.
Посилаючись на ст. 1268 ЦК України зазначив, що спадкоємці померлого мали право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від неї у строк з 14 липня 2016 року по 14 січня 2017 року. У даному випадку спадкоємицею, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачка ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де адреса реєстрації у них зазначена: АДРЕСА_1 .
Зазначав, що 27 серпня 2020 року банком було направлено претензію кредитора до Новосанжарської державної нотаріальної контори, а 02 жовтня 2020 року була отримана відповідь про те, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодоавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».
Вважають, що відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачка не відмовлялася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Так, 25 травня 2021 року до відповідача було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив вимоги, але відповідачка зобов`язання не виконала та заборгованість не погасила.
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 березня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 28.03.2023 року та витребувані письмові докази (т.1 а.с.47-48).
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.05.2023 року (т.3 а.с.125).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання (т.1 а.с. 55, 75, т.3 а.с. 129, 134).
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала.
Ухвалою суду від 04.07.2023 року встановлено заочний розгляд справи.
За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.01.2018 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 85 від 18.07.2016 року(т.1 а.с. 23).
27 серпня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» було направлено до Новосанжарської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (т.1 а.с. 25,26).
Згідно відповіді Новосанжарської державної нотаріальної контори від 16 вересня 2020 року, після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа №180/2020 від 12.09.2020 року на підставі претензії кредитора АТ КБ «Приват Банк», заяв від інших спадкоємців не надходили (т.1 а.с. 27).
Тобто, відповідач ОСОБА_1 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, свідоцтво про право на спадщину їй не видавалося.
25 травня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» було направлено лист-претензію відповідачці з вимогою сплатити 483743,41 грн. заборгованості (т.1 а.с. 28-31).
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.
При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:
чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;
коло спадкоємців, які прийняли спадщину;
при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);
при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак згідно з частиною 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).
Згідно з частиною 6 статті 81 ЦК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази (ст. 84 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому, як вбачається з відповіді Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області від 16.09.2020 (том 1 а.с. 27), а також копії спадкової справи (том 1 а.с. 57-68), ніхто із спадкоємців в контору не звертався, а тому даних про коло спадкоємців та склад спадкового майна немає.
Звертаючись з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 є спадкоємицею, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як зареєстрована за однією адресою, що підтверджується відміткою у її паспорті.
З довідки, виданої Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради (а.с.54), наданої відповідно до ухвали про витребування доказів встановлено, що останнє зареєстроване місце проживання померлого ОСОБА_2 , є АДРЕСА_2 . На момент його смерті зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , 1996 року народження. Інформація щодо дати реєстрації ОСОБА_1 , станом на дату смерті ОСОБА_2 , відсутня. Станом на 31.03.2023 року у житловому будинку за вказано адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином вказана довідка містить суперечливу інформацію про дату реєстрації відповідачки ОСОБА_1 за місцем проживання спадкодавця і не може розцінюватись як беззаперечний доказ прийняття останньою спадщини в розумінні ч.3 ст. 1268 ЦК України.
При цьому позивачем не надано жодних доказів наявності родинних відносин між позичальником та відповідачем по справі, що позбавляє суд можливості перевірити умови, за яких особу віднесено до кола спадкоємців за законом.
Крім того, сам по собі факт реєстрації відповідачки за однією з позичальником адресою є недостатнім для формування висновку про обгрунтуваність позовних вимог.
З наданої до суду Новосанжарською державною нотаріальною контрою, відповідно до ухвали про витребування доказів, копії спадкової справи № 180/2020 від 12 вересня 2020 року вбачається, що після померлого ОСОБА_2 заведена спадкова справа № 180/2020 від 12 вересня 2020 року на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк», заяв від спадкоємців, які претендують на спадщину або відмовляються від неї, до нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 57-68).
На підтвердження того, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, позивачем надана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо су`бєкта (том 3 а.с. 112-113), за даними якого ОСОБА_2 належить будинок АДРЕСА_3 .
Разом з тим наявність такого спадкового майна не може бути підставою для стягнення з відповідачки ОСОБА_1 кредитної заборгованості як зі спадкоємиці боржника, оскільки недоведено що відповідачка є спадкоємицею ОСОБА_2 , прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 , вартості такого спадкового майна, наявності інших спадкоємців та прийняття спадщини ними, оскільки обов`язок спадкоємців по задоволенню вимог кредитора обмежений вартістю майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців та має відповідати його частці у спадщині.
Так, доказів на підтвердження того, чи була прийнята спадщина іншими особами після померлого ОСОБА_2 матеріали справи не містять та позивачем не надані. При тому, що за адресою місця проживання спадкодавця на час його смерті був зареєстрований ОСОБА_3 , 1996 року народження (том 1 а.с. 73), проте позивачем до нього вимог заявлено не було.
Наявність даних про отримання відповідачкою ОСОБА_1 у спадщину будинку АДРЕСА_2 (том 3 а.с. 114), вказаних висновків суду не спростовують, оскільки така Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо су`бєкта не містить відомостей про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом №690 від 06.10.2020 року Новосанжарською державною нотаріальною конторою видане після смерті ОСОБА_2 , при тому що, як встановлено судом, за даними Новосанжарської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк», заяв від інших спадкоємців не надходило й свідоцтва про право на спадщину не видавалаось.
Таким чином, позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , прийняття відповідачкою спадщини після його смерті, вартості спадкового майна та успадкування такого майна, у межах вартості якого спадкоємець останнього, відповідач ОСОБА_1 , несе відповідальність перед кредитором.
Позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду доказів в порядку статтей 76 - 80, частини 1 статті 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, та інші обставини, що мають значення для справи.
Отже, враховуючи вищезазначене, виходячи, що предметом спору є стягнення боргу кредитором спадкодавця з підстав, зазначених в позові, в матеріалах справи відсутні відомості про спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також відсутні докази вартості спадкового майна, не встановлено отримання спадкового майна спадкоємцями, а тому суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк».
Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (рахунок № НОМЕР_1 , МФО 305299, ) місце знаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001.

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва