КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7266/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

за участю секретаря судового засідання Линок В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору в частині,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №8 про надання правової допомоги від 22 лютого 2019 року в сумі 63 048,08 грн, пеню в сумі 137 016,32 грн, штраф у розмірі 12 608,90 грн, а всього 212 670,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 22 лютого 2019 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, за яким сторонами погоджено розмір гонорару - 10 % від суми позову, рішення за яким прийнято на користь клієнта.

Правова допомога була надана в рамках розгляду цивільних справ: №761/7953/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 123 995,62 грн та №761/10749/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 506 450,52 грн.

За умовами додаткових угод до договору про надання правової допомоги від 22 лютого 2019 року гонорар адвоката складав за справу №761/7953/19 - 12 399,56 грн, а за справу №761/10749/19 - 50 645,05 грн, яку ОСОБА_1 зобов`язувалась сплатити адвокату протягом 10 днів після отримання нею грошових коштів за судовими рішеннями.

Позивач дізналась, що відповідач отримала кошти за рішенням суду у справі №761/7953/19 в лютому 2020 року, а за рішенням суду у справі №761/10749/19 - 08 червня 2021 року. Проте, протягом 10 днів з моменту отримання коштів відповідач не сплатила гонорар адвокату за договором про надання правової допомоги від 22 лютого 2019 року в загальному розмірі 63 045,08 грн.

На претензію про добровільну сплату гонорару відповідач не відреагувала, що стало підставою для нарахування неустойки в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення та одноразового штрафу в розмірі 20%, що передбачено умовами укладеного договору.

На підставі викладеного, позовні вимоги просило задовольнити у повному обсязі.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати недійсним пункт 3.2 договору №8 про надання правової допомоги від 22 лютого 2019 року (зі змінами та доповненнями), укладеного між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 22 лютого 2019 р. між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, за яким сторонами в пункті 3.2 погоджено розмір гонорару - 10 % від суми позову, рішення за яким прийнято на користь клієнта.

Зауважувала, що підписуючи договір про надання правової допомоги з умовою сплати гонорару в розмірі 10 % від суми позову, ОСОБА_1 сподівалась, що адвокатом будуть включені дані витрати до судових витрат, які будуть стягнути в рамках розгляду справ №761/7953/19, №761/10749/19. Між тим, вказані витрати до судових витрат не були включені та судах першої, апеляційної інстанції не були стягнуті.

Звертає увагу, що з лютого 2019 року по червень 2021 року позивачу не офіційно було сплачено майже 100 000 грн за надання правової допомоги, які також не були включені до судових витрат та не були предметом розгляду судових справ №761/7953/19, №761/10749/19.

Уважала умову про сплату гонорару в розмірі 10 % від суми позову такою, що не відповідає закону. Не включення гонорару адвоката до судових витрат є підставою, на думку позивача, для визнання недійсним пункту 3.2 умов договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання правової допомоги №8 від 22 лютого 2019 року у розмірі - 63 045,08 грн, пеню у сумі - 6 304,50 грн та 693,49 грн судового збору, а всього в сумі - 70 043,07 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Позовні вимоги за зустрічним позовом залишено без задоволення.

Не погоджуючись з указаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог за первісним позовом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову; зустрічний позов задовольнити; судові витрати стягнути з позивача.

Уважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

У мотивування вимог зазначає, що була переконана у тому, що вказані вище кошти входять до виплаченого нею гонорару у розмірі 10% від суми позову - 506 450,52 грн у справі №761/10749/19, що складає 50 645,52 грн та від суми позову - 123 995,62 грн у справі №761/7953/19, що складає 12 399 грн, оскільки умовами Договору №8 про надання правової допомоги від 22 лютого 2019 року (зі змінами та доповненнями) не було обумовлено окремо оплати нею гонорару у розмірі 96 000 грн за виключенням додаткового гонорару у розмірі 10%.

Уважає, що адвокат ОСОБА_2 визнала відсутність будь-якої заборгованості ОСОБА_1 за договором №8 про надання правової допомоги, адже у протилежному випадку такі судові витрати були б заявлені адвокатом у справах №761/10749/19 та №761/7953/19.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_2 недобросовісно віднеслась до своїх обов`язків та ввела ОСОБА_1 в оману щодо істотної умови договору, визначеної в пункті 3.2 Договору №8, а саме щодо порядку визначення та сплати вартості юридичних послуг.

Отже, уважає, що пункт 3.2 Договору не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки в протилежному випадку 10% додаткового гонорару були б включені адвокатом ОСОБА_2 у справах №761/10749/19 та №761/7953/19, як судові витрати, понесені ОСОБА_1 при розгляді вказаних справ.

Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року оскаржується ОСОБА_1 в частині задоволених вимог первісного позову та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, а тому в іншій частині апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем за зустрічним позовом не наведено підстав недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені статтями 203, 215 ЦК України, та яким чином узгоджені сторонами умови дійсно порушують права позивача.

Задовольняючи частково вимоги первісного позову місцевий суд виходив з того, що оскільки протягом 10 днів з моменту отримання грошових коштів гонорар у розмірі 10 % від суми позову у справах не був сплачений адвокату ОСОБА_2, є підстави для стягнення з ОСОБА_1 63 045,08 грн, а саме: 12 399,56 грн - розмір гонорару у справі №761/7953/19 та 50 645,52 грн - розмір гонорару у справі №761/10749/19.

Врахувавши, що ОСОБА_1 втратила дві квартири та вимушена орендувати із мамою похилого віку інше житло, працюючи вчителем молодших класів, є необхідність купівлі ліків для мами і продуктів, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені з 137 016,32 грн до 6 304,50 грн з урахуванням майнового стану відповідача.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом установлено, що 22 лютого 2019 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №8 (далі - Договір), предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть буди пов`язані з захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором (пункт 1.1)

Згідно пунктів 3.1, 3.2, 3.3 Договору детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаний із виконанням даного договору, окремо обумовлюється сторонами та може визначатись додатковими угодами до цього договору, та є невід`ємними частинами останнього. Розмір гонорару за надання правової допомоги у справах (спорах), що мають майнових характер, встановлюється у розмірі 10 % від суми позову, повідомлення-рішення (іншого акту суб`єкта владних повноважень), рішення за якими прийнято уповноваженим органом на користь клієнта. Гонорар виплачується на протязі трьох днів з моменту підписання договору. Адвокат залишає за собою право в односторонньому порядку надати весь обсяг або частину роботи безоплатно.

Умовами Додаткового договору №3 від 18 березня 2019 року до Договору передбачено надання правничої допомоги ОСОБА_1 при розгляду Шевченківським районним судом м. Києва справи №761/7953/19 про стягнення заборгованості у розмірі 123 995,62 грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору розмір додаткового гонорару за надання правової допомоги у справах (спорах), що мають майновий характер, встановлюється в розмірі 10% (десяти відсотків) від суми позову, повідомлення-рішення (іншого акту суб?єкта владних повноважень), рішення за якими прийнято уповноваженим органом на користь Клієнта.

Пунктом 3.3. Договору надання правової допомоги клієнту за цим договором здійснюється на оплатній основі шляхом виплати на банківський рахунок адвоката додаткового гонорару у розмірі 10% від суми позову у справі. В разі несплати додаткового гонорару протягом 10 днів з моменту отримання грошових коштів клієнтом на власний картковий рахунок за рішенням суду клієнт зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення та одноразовий штраф в розмірі 20%. Сплив строку починається на 11 день з дня зарахування коштів на картковий рахунок клієнта. За надання правничої допомоги за даною додатковою угодою здійснюється на оплатній основі, шляхом виплати на банківський рахунок адвоката додаткового гонорару клієнтом у розмірі 10% від суми позову - 123 995,62 грн у справі №761/7953/19, що складає 12 399,56 грн. У свою чергу, клієнт зобов?язується сплатити додатковий гонорар адвокату після отримання ним грошових коштів на свій картковий рахунок за рішенням суду по справі №761/7953/19 протягом 10 днів. Інші умови вищевказаного договору, які не змінено цією Угодою, залишаються незмінними, і Сторони підтверджують по них свої зобов?язання (а.с. 13)

Юридичні послуги (правова допомога) за Додатковим договором №3 від 18 березня 2019 року надані адвокатом та отримані клієнтом повністю, жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги немає, що підтверджується актом №3 здачі-прийняття наданих послуг від 26 червня 2019 року та звітом про проведену роботу за додатковим договором №3 з переліком наданих послуг (а.с. 14,15).

Умовами Додаткового договору №4 від 10 червня 2019 року до Договору передбачено надання правничої допомоги ОСОБА_1 при розгляді Шевченківським районним судом м. Києва справи №761/10749/19 про стягнення заборгованості у розмірі 506 450,52 грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору розмір додаткового гонорару за надання правової допомоги у справах (спорах), що мають майновий характер, встановлюється в розмірі 10% (десяти відсотків) від суми позову, повідомлення-рішення (іншого акту суб?єкта владних повноважень), рішення за якими прийнято уповноваженим органом на користь Клієнта. Пунктом 3.3. Договору надання правової допомоги клієнту за цим Договором здійснюється на оплатній основі шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару у розмірі 10 % від суми позову у справі. В разі несплати додаткового гонорару протягом 10 днів з моменту отримання грошових коштів клієнтом на власний картковий рахунок за рішенням суду Клієнт зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення та одноразовий штраф в розмірі 20%. Сплив строку починається на 11 день з дня зарахування коштів на картковий рахунок клієнта. За надання правничої допомоги за даною додатковою угодою здійснюється на оплатній основі, шляхом виплати на банківський рахунок адвоката додаткового гонорару клієнтом у розмірі 10% від суми позову - 506 450,52 грн у справі №761/10749/19, що складає 50 645,52 грн. У свою чергу, клієнт зобов?язується сплатити додатковий гонорар адвокату після отримання ним грошових коштів за рішенням суду по справі №761/10749/19 протягом 10 днів. Інші умови вищевказаного договору, які не змінено цією Угодою, залишаються незмінними, і Сторони підтверджують по них свої зобов?язання (а.с. 16).

Юридичні послуги (правова допомога) за додатковим договором №4 від 10 червня 2019 року надані адвокатом та отримані клієнтом повністю, жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги немає, що підтверджується актом №4 здачі-прийняття наданих послуг від 27 січня 2020 року та Звітом про проведену роботу за додатковим договором №4 з переліком наданих послуг (а.с. 17,18).

Умовами Додаткового договору №5 від 21 серпня 2019 року до Договору передбачено надання правничої допомоги ОСОБА_1 при розгляді Київським апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року у справі №761/7953/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 123 995,62 грн, а саме: аналіз рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року у справі №761/7953/19, підготовка апеляційної скарги та направлення відповідного пакету документів до Київського апеляційного суду.

Зміст Додаткового договору №5 від 21 серпня 2019 року є аналогічним змісту додаткових договорів №3, №4.

Так, за надання правничої допомоги за даною додатковою угодою здійснюється на оплатній основі, шляхом виплати на банківський рахунок адвоката додаткового гонорару клієнтом у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми позову - 123 995,62 грн у справі №761/7953/19, що складає 12 399,56 грн. У свою чергу, клієнт зобов?язується сплатити додатковий гонорар адвокату після отримання ним грошових коштів на свій картковий рахунок за рішенням суду по справі №761/7953/19 протягом 10 днів. Інші умови вищевказаного договору, які не змінено цією Угодою, залишаються незмінними, і Сторони підтверджують по них свої зобов?язання (а.с. 19).

Юридичні послуги (правова допомога) за Додатковим договором №5 від 21 серпня 2019 року надані адвокатом та отримані клієнтом повністю, жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги немає, що підтверджується актом №5 здачі-прийняття наданих послуг від 07 жовтня 2019 року та Звітом про проведену роботу за додатковим договором №5 з переліком наданих послуг (а.с. 20,21).

Умовами Додаткового договору №6 від 18 травня 2020 року до Договору передбачено надання правничої допомоги ОСОБА_1 при розгляді Київським апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року у справі №761/10749/19 про стягнення заборгованості у розмірі 506 450,50 грн. Аналіз апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року у справі №761/10749/19, підготовка відзиву на апеляційну скаргу та направлення відповідного пакету документів до Київського апеляційного суду.

За надання правничої допомоги за даною додатковою угодою здійснюється на оплатній основі, шляхом виплати на банківський рахунок адвоката додаткового гонорару Клієнтом у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми позову - 123 995,62 грн у справі №761/7953/19, що складає 12 399,56 грн. У свою чергу, клієнт зобов?язується сплатити додатковий гонорар адвокату після отримання ним грошових коштів на свій картковий рахунок за рішенням суду по справі №761/7953/19 протягом 10 днів. Інші умови вищевказаного договору, які не змінено цією Угодою, залишаються незмінними, і сторони підтверджують по них свої зобов?язання (а.с. 22).

Юридичні послуги (правова допомога) за Додатковим договором №6 від 18 травня 2020 року надані адвокатом та отримані клієнтом повністю, жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги немає, що підтверджується актом №5 здачі-прийняття наданих послуг від 05 жовтня 2020 року та Звітом про проведену роботу за додатковим договором №6 з переліком наданих послуг (а.с. 23,24).

Умовами Додаткового договору №7 від 25 листопада 2020 року до Договору передбачено надання правничої допомоги ОСОБА_1 у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ щодо виконання рішень Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року у справі №761/10749/19 про стягнення заборгованості у розмірі 506 450,52 грн та рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року по справі №761/7953/19 про стягнення заборгованості у розмірі 123 995,62 грн.

За надання правничої допомоги за даною додатковою угодою здійснюється на оплатній основі, шляхом виплати на банківський рахунок Адвоката додаткового гонорару Клієнтом у розмірі 10% від суми позову - 123 995,62 грн у справі №761/7953/19, що складає 12 399,56 грн. У свою чергу, клієнт зобов?язується сплатити додатковий гонорар адвокату після отримання ним грошових коштів на свій картковий рахунок за рішенням суду по справі №761/7953/19 протягом 10 днів. Інші умови вищевказаного договору, які не змінено цією Угодою, залишаються незмінними, і сторони підтверджують по них свої зобов?язання (а.с. 25).

Юридичні послуги (правова допомога) за додатковим договором №7 від 25 листопада 2020 року надані адвокатом та отримані клієнтом повністю, жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги немає, що підтверджується актом №7 здачі-прийняття наданих послуг від 13 травня 2021 року та Звітом про проведену роботу за додатковим договором №7 з переліком наданих послуг (а.с. 26,27).

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року у справі №761/7953/19 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року скасовано. Постановлено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 123 995,62 грн та судові витрати у розмірі 3 099,90 грн, а всього на загальну суму 127 095,52 грн.

01 березня 2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №60461843 з примусового виконання виконавчого листа №761/7953/19 від 25 жовтня 2019 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 127 095,52 грн, оскільки борг в повному обсязі стягнуто на депозитний рахунок Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та перераховано стягувачу (а.с. 32).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, у справі №761/10749/19 позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 506 450,52 грн, з яких 481 142,50 грн - заборгованість за договором позики; 11 151,95 грн - інфляційні втрати; 9 141,70 грн - 3% річних; 5 014,37 грн - судові витрати по сплаті судового збору.

Згідно платіжного доручення №34442 від 08 червня 2021 року ОСОБА_1 перераховано 506 450,52 грн, як кошти, стягнуті на користь стягувача у виконавчому провадження за виконавчим листом №761/10749/19 (а.с. 33).

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом та заперечуючи проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 посилалася на те, що умова договору в частині виплати гонорару у розмірі 10 % від суми позову у справі є недійсною на підставі статей 203, 215 ЦК України.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Тягар спростування презумпції правомірності правочину (або окремих його умов) покладається саме на позивача.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18)).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон).

Згідно зі статтею 1 Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до статті 903 ЦК України у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умови договорів щодо сплати гонорару є результатом домовленості сторін, а відтак, є обов`язковим для сторін відповідно до статей 627, 628 ЦК України.

Згідно зі статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При цьому, чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати (гонорару) за надані послуги (правова допомога) у фіксованому розмірі. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат справи тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Договір №8 про надання правової допомоги від 22 лютого 2019 року та додаткові угоди з умовою щодо порядку та розміру гонорару підписані особисто ОСОБА_1 , дані угоди укладені при повному розумінні, жодних зауважень чи претензій щодо розміру чи порядку сплати гонорару ОСОБА_1 не заявляла.

Вказаний договір про надання правової допомоги та додаткові угоди до нього містять вичерпний та детальний зміст умов щодо розміру адвокатського гонорару, його складових, порядку, способу та строків виплати, та оцінюється судом як факт безумовного досягнення сторонами договору всіх умов, пов`язаних з виплатою адвокатської винагороди.

Представництво ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_2 та надання останньою правової допомоги у справах №761/7953/19, 761/10749/19 є діями щодо виконання договору про надання правової допомоги та додаткових угод до нього та не свідчать про порушення прав ОСОБА_1 на момент їх укладення.

Зважаючи на викладене, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем за зустрічним позовом не наведено підстав недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, установлених статтями 203, 215 ЦК України, а також яким чином узгоджені сторонами умови порушують права позивача.

При цьому місцевим судом правильно не взято до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що підписуючи договір про надання правової допомоги з умовою сплати гонорару в розмірі 10% від суми позову, вона сподівалась, що адвокатом будуть включені дані витрати до судових витрат, які будуть стягнуті в рамках розгляду справ №761/7953/19, №761/10749/19, оскільки такі доводи є лише припущенням, не підтвердженим належними та допустимими доказами, з огляду на те, що з аналізу укладеного та підписаного сторонами договору та додаткових угод до нього чітко вбачається умова про сплату гонорару у розмірі 10% від суми позову у справі, яка пов`язана з отриманням грошових коштів ОСОБА_1 за рішеннями судів у справах №761/7953/19, 761/10749/19.

Умова про включення розміру гонорару до судових витрат не передбачена договором про надання правової допомоги та додатковими угодами до нього.

Посилання ОСОБА_1 щодо оплати гонорару адвокату ОСОБА_2 за надання правничої допомоги у справах №761/7953/19, №761/10749/19 готівкою, не підтверджені жодними доказами.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

За змістом статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаї ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 6 ЦК України).

Згідно частин першої, другої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16-ц.

Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Як установлено судом та не заперечувалось сторонами при примусовому виконанні виконавчих листів, виданих у справах №761/7953/19, 761/10749/19, ОСОБА_1 отримала 01 березня 2021 року 127 095,52 грн та 08 червня 2021 року 506 450,52 грн відповідно.

На претензію адвоката ОСОБА_2 про повернення коштів від 18 серпня 2021 року ОСОБА_1 не відреагувала.

Таким чином, оскільки протягом 10 днів з моменту отримання грошових коштів гонорар у розмірі 10% від суми позову у справах не був сплачений адвокату ОСОБА_2, обґрунтованими є вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 63 045,08 грн, а саме: 12 399,56 грн - розмір гонорару у справі №761/7953/19 та 50 645,52 грн - розмір гонорару у справі №761/10749/19, про що обґрунтовано зазначено судом першої інстанції.

Умова про сплату неустойки в розмірі 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення ОСОБА_1 не оспорюється, недійсною в судовому порядку не визнавалась.

Сума основного боргу (невиплаченого гонорару) за договором про надання правової допомоги становить 63 045,08 грн, а розмір пені позивачем визначено у розмірі 137 016,32 грн, що більше ніж у два рази перевищує розмір основної заборгованості.

Отже, суд першої інстанції, врахувавши ті обставини, що ОСОБА_1 втратила дві квартири та вимушена орендувати із мамою похилого віку інше житло, працює вчителем молодших класів, є необхідність купівлі ліків для мами і продуктів, дійшов висновку про зменшення розміру пені з 137 016,32 грн до 6 304,50 грн з урахуванням майнового стану відповідача, що дорівнює 10% від суми основної заборгованості, яка була предметом спору.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи та наявними у справі доказами, фактично стосуються переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, яким судом першої інстанції надана належна правова оцінка.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник