РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/770/23

Провадження №2/568/196/23

18 липня 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представнка позивача адвоката Мілімко А.А.

представника третьої особи Пісарєвої О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи №568/770/23

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області

про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони спільно проживали без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 . З 2023 р. сторони проживають окремо. Батько самостійно виховує дитину, піклується про її здоров`я та розвиток, матеріально забезпечує. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не виконує покладені на неї батьківські обов`язки, фінансово не допомагає.

З огляду на те, що батько, який повною мірою займається вихованням та розвитком дочки, створює належні умови життя та розвитку, позивач просить суд визначити постійне місце проживання дитини з ним, оскільки так буде якнайкраще забезпечено права та інтереси дитини.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в сумі 5000 грн. щомісяця.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 15.06.2023 р. у справі № 568/770/23 позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначен підготовче засідання.

Ухвалою від 04.07.2023 р. закрито підготовчне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання відповідач не з`явилась, причини неявки не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про виклик до суду. Правом на відкладення розгляду справи не скористалася.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Пояснили, що визначення місця проживання дитини з батьком буде якнайкраще для інтересів дитини та її всебічного розвитку. Наголосили, що відповідачка є працездатною, фізично здоровою, на утриманні не має інших дітей, а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини підтримала. Пояснила, що відповідачка проживає за кордоном та схильна до зловживання алкогольними напоями, а тому існують підстави вважати, що вона може залишити дитину без нагляду та належного догляду. Вважає, що позивач має можливість самостійно матеріально забезпечувати дитину, а тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів є безпідставними.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20.09.2011 р. (а.с. 17).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї, ОСОБА_1 проживає з матір`ю ОСОБА_4 та дочкою ОСОБА_3 . Будинок в хорошому стані, динина має облаштовану окрему кімнату. Мати ОСОБА_2 під час обстеження була відсутня. Дитина повідомила комісії, що сумує за мамою, проте хоче жити з батьком (а.с. 41).

З висновку КНП "Радивилівська центральна міська лікарні" від 21.04.2023 р. вбачається, що ОСОБА_1 здоровий, хвороби відсутні (а.с. 19).

З довідкок КНП "Радивилівська центральна міська лікарні" вбачається, що ОСОБА_1 на "д" обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 20, 21).

З витягу з ЄДР юридичних осіб, фізічних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, діяльність - будівельні роботи (а.с. 23-25).

Відповідно до характеристики №48/01.09-26 від 21.04.2023 р. ОСОБА_1 громадський порядок не порушує, скарг від сусідів на незадовільну поведінку не надходило, за місцем проживання характеризується позитивно. Проживає з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 та матір`ю, які перебувають на його утриманні (а.с. 22).

З виписок з історії хвороби № 756, №513 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з 06.10.2010 р. по 11.10.2010 р. та 11.07.2013 р. по 15.07.2013 р. проходила лікування в Дубенському диспансері психосоціальної реабілітації стаціонарному відділенні з діагнозом розлад психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю (а.с. 30, 31).

З листа №87/01-54 від 04.05.2023 р. вбачається, що 06.10.2015 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Радивилівської РДА розглянуто питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої ОСОБА_5 (а.с. 32).

Комісією вирішено рекомендувати службі у справах дітей призначити соціальний супровід над сім`єю ОСОБА_2 , що підтверджується протоколов засідання комісії від 06.10.2015 р. (а.с. 33).

12.05.2023 р. на комісії з питань захисту прав дитини Радивилівської міської ради розглянуто питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Радивилівської міської ради №944/01.09-20 від 26.05.2023 р. комісія дійшла висновку про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 та таким, що не суперечить інтересам дитини (а.с. 42-45).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

При цьому, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що батько дитини працевлаштований, забезпечив дочці належні умови для проживання та її духовного, матеріального забезпечення, цікавтиться життям дочки, піклується про неї.

Згідно висновку органу опіки та піклування Радивилівської міської ради №944/01.09-20 від 26.05.2023 р. встановлено доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 та таким, що не суперечить інтересам дитини (а.с. 42-45).

На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , суд враховує той факт, що мати залишила дочку з батьком, на цей час дитина проживає разом з батьком, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, добросовісне виконання батьком батьківських обов`язків, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 .

При цьому, визначення місця проживання дитини разом з батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечить інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в сумі 5000 грн. щомісяця, суд враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Частиною другою ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2833 гривні.

Суд враховує, що позивачем не обґрунтовано жодними належними доказами розмір аліментів в сумі 5000 грн. В матеріалах справи відустні докази на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в сумі 5000 грн. щомісячно.

Враховуючи те, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів в сумі 1500 грн.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позивач звернувся в суд з даним позовом 30.05.2023 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду вх. №2221/23 від 30.05.2023 р.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 1 частини першоїстатті 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів- задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 30.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073,60 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області (35500, Рівненська обл., Дубенський р-н., м.Радивилів, вул.І.Франка, буд., №13, )

Повне судове рішення складене 18.07.2023 року.

Суддя А.О. Сільман