ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5864/23 Справа № 201/5880/22 Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2023 року

у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про стягнення безпідставно збережених (набутих) коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2022 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що ОСОБА_1 , здійснивши будівництво та здавши в експлуатацію об`єкт «Торгівельний комплекс по АДРЕСА_1 », загальною площею 181,3 кв.м., згідно декларації від 08 серпня 2012 року №ДП 2, не виконав вимоги статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема, не брав участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Дніпра шляхом сплати пайового внеску.

Зазначає, що листами від 29 липня 2015 року за вихідним №10/15-543, та від 22 червня 2017 року за вихідним №10/15-433, ОСОБА_1 повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору пайової участі, а також запропоновано сплатити кошти пайової участі у розмірі 103 852,27 грн. Запропонований Дніпровською міською радою проект договору ОСОБА_1 не підписаний.

Вказує, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2021 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 16 березня 2021 року, в задоволенні позову Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про визнання договору укладеним відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту направлення на адресу відповідача та отримання ним листів з проектом договору пайової участі. В порушення статей 203, 648 ЦК України надана позивачем редакція спірного договору не відповідає положенням ч.ч.6, 9 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», рішенню Дніпропетровської міської ради від 29 липня 2011 року №14, оскільки позивачем визначено суму внеску, яку розраховано з перевищенням граничного розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, а отже, спірний договір не може бути укладеним у редакції позивача.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову Дніпровської міської ради. Визнано укладеним договір про пайову участь замовників на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Дніпра між Дніпровською міською радою та ОСОБА_1 у наданій позивачем редакції із зазначенням у пункті 2.1 розділу 2 «Загальні положення» цього договору величини пайової участі відповідача у сумі 56 756 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог Дніпровської міської ради відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради судові витрати в розмірі 4 405 грн. Постанова апеляційної інстанції мотивована тим, що Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради зі свого боку вчинив всі передбачені законом дії з метою укладення з ОСОБА_1 договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста по об`єкту: «Торгівельний комплекс по АДРЕСА_1 » відповідно до закону і рішень органу місцевого самоврядування, що стосуються виконання вимог закону, постановлених ним в межах його компетенції, а ОСОБА_1 , у свою чергу, ухиляється від укладення такого договору, тому суд дійшов висновку про необхідність визнання укладеним договору про пайову участь замовників на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпра між Дніпровською міською радою та ОСОБА_1 в редакції, наданій позивачем.

Постановою Верховного Суду від 26 січня 2022 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2021 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про визнання договору укладеним відмовлено, оскільки позивачем обраний неефективний спосіб захисту права, і йому слід звернутися до суду з позовом в порядку ст.1212 ЦК України.

Враховуючи зазначене, просили суд стягнути з ОСОБА_1 безпідставно збережені грошові кошти в сумі 103 852,27 грн. та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2023 року у задоволенні позову Дніпровської міської ради.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, про застосування якої заявлено відповідачем під час розгляду справи, оскільки останній про порушення свого права дізнався у червні 2015 року і вже сплинув як на початок карантину в 2020 році, так і на час введення в Україні воєнного стану в 2022 року.

Не погодившись з рішенням суду, Дніпровська міська рада звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував судову практику та правову позицію щодо триваючих правовідносин, викладену у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19, від 01 вересня 2022 року у справі №922/4249/17 та від 12 грудня 2019 року у справі №914/2650/17. Вказує, що Дніпровська міська рада дізналася про факт порушення свого права на отримання коштів пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Дніпра лише у 2022 році, після отримання копії постанови Верховного Суду від 26 січня 2022 року, яка надійшла на адресу міської ради 29 березня 2022 року. Крім того, на дату отримання вказаної постанови існували обставини непереборної сили, які пов`язані із введенням в Україні карантину через поширення гострої распіраторної хвороби COVID-19 та введенням на території України воєнного стану. Вважають, що строк позовної давності не пропущений, оскільки він переривався поданням позову у справі №200/1002/18 і почався заново. Також у правовідносинах мають місце обставини зупинення строків позовної давності, що також підлягає врахуванню.

ОСОБА_1 подав відзив, у якому просив залишити апеляційну скаргу Дніпровської міської ради без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно з декларацією від 08 серпня 2012 року № ДП 2 про готовність об`єкта до експлуатації на земельній ділянці по АДРЕСА_1 побудовано торгівельний центр літ. «В-1», загальною площею 181,3 кв. м, корисною площею 173,4 кв. м, підвал - під «В-1», ґанок літ. «В» (а.с.).

До введення об`єкта в експлуатацію договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту між Дніпровською міською радою та ОСОБА_1 не укладався, що сторони визнають і не оспорюють.

Наявність декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 08 серпня 2012 року № ДП 2 виявлено інспекторами Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області в результаті позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради за період з 01 січня 2009 року по 30 квітня 2015 року, що підтверджується відповідним актом від 19 червня 2015 року.

Листом від 29 липня 2015 року за вих. № 10/15-543 відповідачу було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору пайової участі, оскільки 19 червня 2015 року виявлена декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 08 серпня 2012 року № ДП 2 також запропоновано сплатити кошти пайової участі у розмірі 103 852,27 грн.

Встановлено, що Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради листом від 10 листопада 2017 року № 10/13-686 повідомив Дніпровську міську раду, що декларацією від 08 серпня 2012 року № ДП 2 об`єкт: «Торгівельний комплекс по вул. Гагаріна, 90, у м. Дніпрі», загальною площею 181,3 кв. м, введено в експлуатацію. Замовником об`єкта є відповідач ОСОБА_1 .

Листом від 22 червня 2017 року за вих. № 10/15-433 відповідача ще раз було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору пайової участі, а також запропоновано сплатити кошти пайової участі у розмірі 103 852,27 грн.

За правилами ст.ст. 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, про застосування якої заявлено відповідачем у справі, оскільки останній про порушення свого права дізнався у червні 2015 року у зв`язку з чим листом від 29 липня 2015 року звертався до відповідача з вимогою сплатити 103 852,27 грн. пайової участі, та який вже сплинув, як на початок карантину в 2020 році, так і час на введення в Україні воєнного стану в 2022 році. Крім того, суд першої інстанції, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 712/21651/12, від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19 дійшов висновку, що обрання Дніпровською міською радою у справі № 201/1002/20 неналежного способу захисту порушеного права та подання позову, що розглядається, не перервало перебігу строку позовної давності за вимогами позивача у цій справі, тому також не є поважною причиною пропущення позовної давності у розумінні положень частини 5 статті 267 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини щодо підстав застосування позовної давності буди дослідженні у повному обсязі, що виключає можливість скасування оскаржуваного рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про звернення до суду з даним позовом в межах строків позовної давності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається, така позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц. Так, до серпня 2022 року Дніпровська міська рада позов майнового характеру про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за наслідком проведення ним реконструкції по АДРЕСА_1 не заявляла, а позовні вимоги у справі №201/1002/18 не стосувалися стягнення коштів, що виключає можливість переривання строку позовної давності у даній справі.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким надана відповідна правова оцінка з якою колегія суддів погоджується та повторного правового аналізу не потребують.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова