Справа № 932/5594/22
Провадження № 2/932/1920/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Фетіскіній К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 145048-ДН1-001 у сумі 60176,68 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.09.2020 року з відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 30 000 грн строком на 16 тижнів - до 07.01.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,04035000 % (фіксована ставка). Повернення кредитних коштів мало відбуватися згідно з графіком платежів. Відповідач зобов`язання за кредитним договором щодо внесення щомісячного платежу належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 20.09.2022 року виникла заборгованість у сумі 60176,68 грн, з яких: 27000,00 грн - заборгованість за неповернутим кредитом та 33176,68 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом. Позивач зазначав, що відповідач у рахунок погашення отриманого кредиту та сплати відсотків за користування ним здійснила 3 платежі на загальну суму 3000,00 грн, чим вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору, і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Просив також стягнути судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_1 надала письмовий відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечила, просила суд в позові відмовити в повному обсязі. Обґрунтувала свою позицію тим, що договір № 145048-ДН1-001 уклала під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для неї умовах, її змусили укласти цей договір шляхом обману та зловживання довірою сторонні особи, грошей у неї немає, оскільки вона пенсіонерка. Позивачем не надано суду розписку позичальника про отримання грошових коштів. Позивачем не надано ніяких документів на підтвердження факту укладення кредитного договору. До того ж, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2022 року виконавчий напис нотаріуса Бригіди В.О., який вчинив нотаріальний напис від 22.06.2021 року за даним кредитним договором, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, надав письмову заяву про судовий розгляд за його відсутності з урахуванням позиції, висловленої також у відповіді на відзив.

В судовому засіданні 06.02.2023 року відповідачка ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечила, пояснила, що в 2021 році з приводу укладення цього кредитного договору звернулася до поліції з заявою про шахрайство. Гроші не отримувала, банківською карткою з кредитними грошима не користувалася. Кримінальне провадження було закрито, постанову про закриття не оскаржувала.

В судові засідання 06.04.2023 року та 12.06.2023 року, належним чином повідомлена відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, надавала клопотання про відкладення через погіршення стану здоров`я, належних та допустимих доказів на підтвердження цього суду не надала. Суд вважає дані клопотання необґрунтованими та такими, що направлені на затягування розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з огляду на таке:

Судом встановлено, що 17.09.2020 року з відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 145048-ДН1-001, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 30 000 грн строком на 16 тижнів - до 07.01.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,04035000 % (фіксована ставка). Повернення кредитних коштів мало відбуватися згідно з графіком платежів. За умовами кредитного договору позивач надає позичальнику кредит в розмірі 30 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надавався позичальнику строком на 16 тижнів (п. 4). Строк дії договору до 07.01.2021 року ( п. 7).

Згідно з п. 5 договору, процентна ставка є фіксованою та становить 1,16829100 % за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту. ( п.10). Реальна річна процентна ставка становить 379,72775000 %.

Відповідно до п.11 , за графіком погашення заборгованості сума обов`язкового загального платежу для позичальника впродовж кожних двох тижнів складає 6650,00 гривень.

ТОВ «Бізнес Позика» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором № 145048-ДН1_001 про надання кредиту, перерахувавши 17 вересня 2020 року відповідачу на картковий рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 30 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 20407 (а.с. 15).

Відповідачка ОСОБА_1 у рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснила 3 платежі по 1000,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами від 21.10.2020 року, 02.11.2020 року, 11.11.2020 року (а.с. 16-18)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до банківської установи із заявою про розірвання кредитного договору не зверталася.

Відповідачка ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором щодо внесення щомісячного платежу належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 20.09.2022 року виникла заборгованість у сумі 60176,68 грн, з яких: 27000,00 грн - заборгованість за неповернутим кредитом та 33176,68 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_1 .

При цьому, суд виходить з того, що спірний кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, строк його дії, відповідальність сторін та порядок розрахунків, окрім того містить всі істотні умови, передбачені законодавством України, і відповідачка ОСОБА_1 була ознайомлена зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується її підписом в договорі.

Щодо заперечень відповідачки ОСОБА_1 проти позовних вимог через укладення кредитного договору під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для неї умовах, що її змусили укласти цей договір шляхом обману та зловживання довірою сторонні особи, дане твердження не доведено належними та допустимими доказами.

Так, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ч. 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину.

У пункті 19 вказаної постанови роз`яснено, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

З роз`яснень, викладених у пункті 23 вказаної постанови, слідує, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК (435-15), якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Як вбачається з договору позики від 17.09.2020 року, відповідачкою ОСОБА_1 його було підписано без жодних застережень.

Суд вважає, що таке підписання договору відповідачкою свідчить про вивчення нею усіх умов договору, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти договір та згоду на його виконання. Відповідачка ОСОБА_1 на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов позики та прийняла надані відповідачем грошові кошти, що не заперечується нею та не спростовується матеріалами справи.

При цьому жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що при укладанні договору волевиявлення відповідачки не було вільним і не відповідало її внутрішній волі, матеріали справи не містять.

Щодо заперечень відповідачки ОСОБА_1 в частині наявності кримінального провадження за ч. 2 ст. 190 КК України, суд зазначає таке:

Надана відповідачкою постанова про закриття кримінального провадження від 20.12.2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України є лише свідченням того, що вона зверталася до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Це не є свідченням того, що, дійсно, мало місце оформлення кредитних відносин шахрайським шляхом третіми особами, оскільки така інформація вноситься до Реєстру досудових розслідувань лише зі слів самого заявника та є не підтвердженою.

Згідно норм чинного законодавства, доказом наявності шахрайський дій невстановлених осіб, є лише вирок суду, який набрав законної сили. Такий вирок суду в матеріалах справи відсутній.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутній вирок суду про встановлення складу злочину в діях третіх осіб, твердження позивача про неотримання кредитних коштів за спірними кредитним договором, укладеним з ТОВ «Бізнес Позика» підлягають доказуванню.

У випадку встановлення осіб, винних у вчиненні шахрайських дій, відповідачка ОСОБА_1 має право звернутися до таких осіб з регресним правом вимоги.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Таким чином, нормами чинного законодавства чітко встановлений порядок компенсації шкоди, завданої діями осіб під час вчинення кримінального правопорушення.

Суд приймає до уваги, що при підписанні даного договору відповідачка ОСОБА_1 ознайомилася та погодилася з його умовами, тому суд констатує відсутність у договорі несправедливих умов, а всі твердження відповідачки з даного приводу суд розцінює як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від її добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2481 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ««Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, офіс 524, заборгованість за кредитним договором № 145048-ДН1-001 від 17.09.2020 року в розмірі 60176,68 грн ( шістдесят тисяч сто сімдесят шість грн.68 коп.), з яких: 27000,00 грн - заборгованість за неповернутим кредитом та 33176,68 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, офіс 524, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Овчиннікова