Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Фареник АО.

позивача - ОСОБА_1

представника позивачів- ОСОБА_2

представника відповідача- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом і просять стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 90 648, 72 гр. та моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 гр.

Посилаються в позові на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 у рівних частках, що підтверджується Витягами про державну реєстрацію прав виданими КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна.

11 жовтня 2022 року мало місце залиття квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту № 66 про залиття квартири ЖЕД 901 «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 20 жовтня 2022 року причиною залиття є: пошкодження гнучкого підводу холодного водопостачання під мийкою на кухні, яку було самостійно встановлено мешканцями квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_3 на праві власності належить відповідачу.

Таким чином, відповідальною за шкоду, завдану залиттям квартири, є відповідачка.

Відповідно до Звіту № 02112022, виконаного оцінювачем ОСОБА_6 , вартість матеріального збитку, нанесеного пошкодженням майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 90 648, 72 гр.

Відмічають, що в результаті пошкодження майна їм було завдано моральної шкоди, яка полягає у порушенні нормального ритму життя, необхідності витрачати час та ресурси на для відновлення пошкодженого майна, зборі документів, замовленні звіту з визначення розміру завданих збитків, необхідності підготовки документів з метою звернення до суду.

Заподіяну моральну шкоду оцінюють в грошовому вимірі у розмірі 10 000, 00 гр.

Наголошують, що відповідачка жодним чином не приймала участі у відновленні пошкодженого майна, не запропонувала свою допомогу, не виявила бажання добровільно відшкодувати шкоду.

З метою досудового врегулювання спору відповідачу за допомогою месенджера «Viber» направлялася пропозиція з фото Акту про вирішення питання мировим шляхом, проте вона залишилася без відповіді, хоча і була прочитана відповідачкою.

Виходячи з цього, просять задовольнити позов.

Ухвалою суду від 22 грудня 2022 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, який направлявся відповідачці, повернувся до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання.

/ а. с. 63 /

В матеріалах справи містяться розписки про те, що 05 квітня 2023 року представник відповідача отримав пакет документів, який направлявся відповідачці, а саме копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

Крім того, 21 квітня 2023 року представник відповідачки ознайомився з матеріалами справи.

16 травня 2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача, у якому останній проти позову заперечує.

Відмічає, що використаний при оцінці збитків методологічний підхід не відображає індивідуальний підхід у оцінці збитку від наслідків залиття.

Вважає, що у зв`язку з тим, що оцінювачем не було застосовано методики «Визначення причин залиття з урахуванням нових технологій та визначення матеріальної шкоди за його наслідками» чи «Дослідження пошкоджень (дефектів) квартир внаслідок їх залиття», це призвело до низки помилок, які критично вплинули на розрахунок суми відшкодування.

Наголошує, що встановлений розмір збитків не відповідає фактичній вартості необхідних робіт по усуненню наслідків залиття, оскільки грунтується переважно на даних (лінійних розмірах конструкцій, обсягів опоряджень, тощо) технічного паспорту, які завжди відрізняються від фактичних (не зроблений аналіз порівняння лінійних розмірів технічного паспорту та фактичних розмірів приміщень).

Також зазначає, що наявні суттєві розбіжності між пошкодженнями, зафіксованими в акті про залиття № 66 комісією ЖЕД-901 та оцінювачем у звіті.

Так, комісією ЖЕД-901 на момент огляду квартири АДРЕСА_5 встановлено, що «в зону залиття потрапила підлога (ламінат)», але характерних для впливу рідини пошкоджень виявлено не було.

Стверджує, що такі розбіжності значно вплинули на розмір вартості матеріального збитку та не були обґрунтовані.

Вважає, що оцінювач вийшов за межі своєї компетенції на підставі необґрунтованого висновку про коротке замикання в електромережі, включив роботи по заміні проводки досліджуваної квартири та привів розрахунки по заміні чотирьох світильників стелі.

Крім цього, оцінювачем не було враховано коефіцієнт для врахування впливу умов виконання будівельних робіт згідно положень «Ресурсних елементних кошторисних норм на ремонтно-будівельні роботи» (чинний від 15 червня 2021 року та обов`язковий до застосування).

Також наголошує на тому, що огляд квартири здійснювався оцінювачем без присутності відповідача, що ставить під сумнів об`єктивність зазначених обсягів та характер пошкоджень.

Зазначає, що при огляді приміщень досліджуваної квартири оцінювачем не вказані характеристики пошкодженого майна.

Відмічає, що оцінювач помилково вдався до визначення коефіцієнту фізичного зносу, який застосовується до будинку в цілому.

З огляду на це, Звіт та додатки до нього є такими, що не відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і не можуть бути використані як доказ у справі.

Вважає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та чи є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наголошує також на тому, що і наданий позивачами акт про залиття від 20 жовтня 2022 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, оскільки з його змісту не вбачається жодних відомостей про те, що при його складанні були присутні власники чи мешканці квартири, звідки утворилося залиття.

Таким чином, незрозуміло, як комісія дійшла до висновку, що залиття квартири сталося саме з вини відповідача, а також те, що причиною залиття стало пошкодження гнучкого проводу холодного водопостачання під мийкою на кухні, яку було самовільно встановлено мешканцями квартири АДРЕСА_2 .

Вважає акт, складений 20 жовтня 2022 року, неналежним і недопустимим доказом.

Враховуючи викладене, в задоволенні позову просить відмовити.

Позивач-1 та представник позивачів в судовому засіданні позов підтримали.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За змістом ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законодавством установлено, що відшкодування шкоди полягає у відшкодуванні затрат, необхідних для приведення пошкодженої речі у її попередній стан та у компенсації супутніх витрат, необхідних для такого відновлення.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, та, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Судом встановлено, що позивачі на підставі свідоцтв про право на спадщину є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягами з державного реєстру речових прав.

11 жовтня 2022 року сталося залиття зазначеної квартири, про що 20 жовтня 2022 року комісією ЖЕД 901 було складено акт № 66 про залиття, аварію, що трапилось на системі центрального опалення, водовідведення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання).

/ а.с. 8, 43 - 48 /

Відповідно до п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.

Відповідно до Акту залиття квартири АДРЕСА_5 сталося з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 .

Актом встановлено місця та розміри залиття квартири, належної позивачам.

Згідно з наданим позивачами Актом від 20 жовтня 2022 року ймовірною причиною залиття квартири стало пошкодження гнучкого підводу холодного водопостачання під мийкою кухні, яку було самовільно встановлено мешканцями квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до Звіту № 02112022 від 02 листопада 2022 року про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_3 , вартість матеріальних збитків становить 90 648, 72 гр.

Зі Звіту вбачається, що він виготовлений та підписаний оцінювачем ОСОБА_6 .

Оцінювач ОСОБА_6 має кваліфікацію за напрямком «Оцінка об`єктів у матеріальній формі», а отже, має право надавати відповідні висновки та складати звіти.

Кваліфікація оцінювача підтверджена доданими до Звіту документами: кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача МФ №2 від 03 лютого 2018 року, виданого Фондом державного майна України; сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності № 241/21 від 26 березня 2021 року, виданого Фондом державного майна України; посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №0809-ПК від 22 грудня 2021 року.

/ а.с. 8 - 42 /

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Наданий позивачами Звіт оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття житлових приміщень, відповідачем не спростований і підстав вважати даний доказ неналежним відсутні.

Представник відповідача, заперечуючи як вину відповідача в залитті квартири, так і розмір шкоди, будь-яких доказів, які б спростовували вину відповідача в залитті квартири, так і розміру шкоди, не надав.

За таких обставин суд вважає вимоги позивачів у цій частині обґрунтованими.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, полягає у душевних стражданнях, яка фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Враховуючи викладене вище, залиття належної позивачам квартири з вище розташованої кватири, власником якої є відповідач, яка даного факту не спростовувала, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів і в цій частині.

З урахуванням характеру страждань, обсягу заподіяної позивачам шкоди суд вважає, що сума в 3 000, 00 гр. буде достатньою грошовою компенсацією завданої кожному позивачу моральної шкоди.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Крім того, суд також враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Відповідно до ч.1 ст.77, ч.1 ст.80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Звертаючись до суду, позивачами були надані докази як залиття квартири, так і висновки житлової контори про вину власника вище розташованої квартири в цих залиттях, а також розміру завданої шкоди.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

З акту про залиття вбачається, що він складений з додержанням процедури його складання за участю представників належної житлово-експлуатаційної організації, в них відображені усі факти, що мали бути зазначені в ньому, а тому суд вважає, що він відповідає вимогам, викладених у Правилах.

Крім того, позивач у судовому засіданні зазначив та не спростував представник відповідача, огляд обох квартир проводився в його присутності та в присутності уповноваженої відповідачем особи, який мав ключі від квартири та відчинив її, а також був присутнім при огляді.

Згідно з поясненнями позивача в присутності комісії сантехнік зняв крани та поставив заглушки у квартирі АДРЕСА_5 .

Заперечуючи вину відповідача, будь-яких доказів вказаним твердженням представник відповідача не надав, огляду квартири та складання Акту в присутності уповноваженої відповідачем, яка знаходиться за кордоном з початку повномасштабного вторгнення, особи не надав.

/ а.с. 8 /

З урахуванням цього суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо відсутності її вини в залитті квартири позивачів.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається. що квартира АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрована.

З Витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва від 07 березня 2023 року вбачається. що в квартирі зареєстровані 2 повнолітніх осіб: відповідач та ОСОБА_7 та двоє неповнолітніх дітей.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_7 чоловік позивача.

/ а.с. 64; 136; 147 /

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Звертаючись до суду, позивачі залучають до участі в справі лише відповідача ОСОБА_8 .

За весь час знаходження справи в провадженні суду позивач 1, забезпечений правовою допомогою, та представник позивачів - фахівець у галузі права, з клопотанням про залучення співвідповідача в порядку ст.51 ЦПК України, до суду не зверталися.

З урахуванням цього суд приходить до висновку про стягнення суми завдааної шкоди та моральної шкоди з відповідача ОСОБА_5 , яка після виконання рішення суду не позбавлена права та можливості звернутися до суду з позовом повнолітнього члена сім`ї про стягнення частини сплаченої нею суми в порядку регресу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки 3 200, 00 гр. сплачених позивачем за оцінку вартості матеріальних збитків та 906, 56 гр. судового збору.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За змістом ч.2 ст.174 ЦК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

З клопотання, поданого представником позивачів ОСОБА_9 27 квітня 2023 року вбачається, що правничу допомогу, зокрема щодо складання позовної заяви та її подачу до суду надавав інший адвокат - Атракович К.О., в той час як вона здійснює представництво інтересів позивача на підставі Договору про надання правничої допомоги № 427 від 07 квітня 2023 року, відповідно до якого розмір її гонорару за участь у судовому засіданні під час розгляду справи становить 2 000. 00 гр.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до п.п.6, 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 ) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З матеріалів справи вбачається, що до клопотання від 27 квітня 2023 року було долучено Договір №427 про надання правничої допомоги від 07 квітня 2023 року, додаток №1 до договору про надання правничої допомоги № 427 від 07 квітня 2023 року, квитанцію від 14 квітня 2023 року на суму 2 000, 00 гр.

Відповідно до положень п. 4.2 Договору гонорар встановлюється за погодженням між адвокатом та клієнтом згідно додатку до договору.

Згідно з додатком №1 до договору про надання правничої допомоги № 427 від 07 квітня 2023 року розмір винагороди (гонорару) адвоката за участь у судовому засіданні під час розгляду справи у суді становить 2 000, 00 гр.

Оплата гонорару адвоката підтверджується квитанцією від 14 квітня 2023 року на суму 2 000, 00 гр.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка з будь-якими заявами до суду щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу не зверталася.

З огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача-1 витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000, 00 гр.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 23, 322, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 133, 141, 259, 263 - 266, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 45 324, 36 гр. матеріальної шкоди та 3 000. 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 45 324, 36 гр. матеріальної шкоди та 3 000. 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

Стягнути ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 906, 56 гр. судового збору, 3 200, 00 гр. судових витрат та 2 000. 00 гр. витрат на правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Позивач 1: ОСОБА_1 , АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Позивач 2: ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_8 .

Відповідач: ОСОБА_5 , АДРЕСА_9 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва