29.06.2023 Справа № 363/2194/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря - Бобрової Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Димерської селищної ради, третя особа - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_6 . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_6 склала заповіт згідно якого, 1/8 частину житлового будинку заповіла ОСОБА_7 , рідному дядьку позивача, а 7/8 частин заповіла ОСОБА_4 , матері позивача.

ОСОБА_4 , мати позивача, у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено, оскільки відсутні документи про право власності на житловий будинок. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області визнано право власності ОСОБА_4 на 7/8 частину будинку в АДРЕСА_1 . Інший спадкоємець за заповітом - ОСОБА_7 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звертався більше як десять років. Крім того, із спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживав. Разом з тим, навіть після залучення ОСОБА_7 в якості третьої особи до судової справи за позовом ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, ним не було вжито жодних дій спрямованих на прийняття спадщини та виконання заповіту ОСОБА_6 . Тобто, ОСОБА_7 не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 .

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_8 , на момент смерті батька позивач була неповнолітня, а тому відповідно до статей 1266 та 1268 ЦК України, ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, на яку мав би право її батько ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_6 за правом представлення, а саме на 1/8 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, та просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання 29.06.2023 року, не з`явилась, під час розгляду справи проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Третя особа ОСОБА_5 та її представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Крім того, ОСОБА_5 не скористалась своїм правом та не подала до суду пояснення щодо предмету спору.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що в будинку АДРЕСА_1 , на момент смерті ОСОБА_6 постійно проживала ОСОБА_4 мати ОСОБА_10 та онук ОСОБА_11 . ОСОБА_12 на момент смерті не проживав з матір`ю ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши ОСОБА_9 в якості свідків, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_1 виданого 30.06.1990 року, батьками є: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 виданого 10.09.2016 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклала шлюб з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_15 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, що підтверджується копіює свідоцтва про смерть НОМЕР_3 виданого 16.01.2004 року, актовий запис №10.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується копіює свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 виданого 17.01.2006 року, актовий запис №81.

Відповідно до заповіту складеного 28.07.2005 року ОСОБА_6 на випадок її смерті, зробила таке розпорядження: належний їй жилий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 заповіла: 1/8 частину жилого будинку її сину ОСОБА_7 , 7/8 частин жилого будинку її невістці ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на спадкове майно за заповітом, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_6 за заповітом були ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

З копії спадкової справи №30 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 вбачається, що 17.01.2006 року ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.1220 ЦК України, відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_6 на спадкове майно за заповітом, а саме: на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається з листа державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Рішенням Вишгородського районного народного суду Київської області від 26.11.2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області, треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/8 часток житлового будинку зі спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 . Вказане рішення Вишгородського районного суду Київської області набрало законної сили 02.03.2016 року.

Згідно до статей 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_7 названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подавав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України).

Крім того, відповідно до статей 1273-1275 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування.

Таким чином, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Виписане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , як спадкоємець за заповітом не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна, ОСОБА_7 , у встановлений законом строк, повинен був подати до нотаріальної контори заяву про таке бажання, проте цього не зробив.

Таким чином, ОСОБА_7 не вчинив дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини, а тому вважається, що відмовився від спадщини.

Згідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною 4 статті 1268 ЦК України встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно довідки №1190 виданої виконавчим комітетом Катюжанської сільської ради, на день смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з нею в будинку АДРЕСА_1 , проживали невістка ОСОБА_4 та внучка ОСОБА_1 .

Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, до вказаного висновку дійшла Велика палата Верховного суду, постанова від 15.05.2018 року справа №9901/439/18.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що на день смерті ОСОБА_8 , батька позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач ОСОБА_1 , була неповнолітня, а спадкоємець за заповітом ОСОБА_7 не вчинив дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини, а тому вважається, що відмовився від спадщини, позивач успадкувала частку спадщини, яка б належала за законом її батьку, якби він був живий на час відкриття спадщини.

Отже, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права, в порядку спадкування, за правом представлення на 1/8 житлового будинку, що належав померлій ОСОБА_6 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.

На підставі статей 331,1216, 1217, 1218, 1220, 1266, 1297 ЦК України, керуючись статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування, за правом представлення, право власності на 1/8 житлового будинку, що належав померлій ОСОБА_6 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Димерська селищна рада (, 07330, Київська область, смт Димер,вулиця Соборна, 19).

Третя особа: ОСОБА_4 (РОНКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 );

ОСОБА_5 (РОНКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_4 ).

Суддя О.Д. Рудюк