Справа № 495/9983/21
№ провадження 2/495/427/2023
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

07 липня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Мельник Ю.В.,

справа № 495/9983/21

позивача особисто - ОСОБА_1

відповідача особисто - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, просить суд усунути перешкоди у користуванні належної йому 1/3 частини квартири під номером АДРЕСА_1 шляхом вселення його до кімнати квартири, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час знаходження у шлюбі з відповідачкою він проходив службу в Білгород - Дністровському відділі міліції, де йому виданий ордер на трикімнатну квартиру, яка потім була приватизована.

Сімейні відносини в нього не склалися, він став проживати окремо, а відповідач залишилася проживати в квартирі.

Шлюб між ними було розірвано судом в 2015 році.

Ключі від квартири та правовстановлюючі документи на неї знаходяться у відповідача.

Він неодноразово розмовляв з відповідачем по телефону щодо вселення його до квартири, приходив до квартири, однак вона йому не відчинила.

Він звернувся до поліції та отримав відповідь з рекомендацією звернутися до суду, тому він і звернувся з вказаним позовом до суду.

Відповідач в ході судового розгляду справи з позовними вимогами не погодилася, надала до суду договір дарування частки будинку та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зазначила, що не чинить позивачу ніякі перешкоди, вона не є власником цієї квартири, всі питання позивача стосуються ОСОБА_3 .

Позивач має житловий будинок, в якому і проживає з новою дружиною, просить в позові відмовити.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

28 грудня 2021 року Ухвалою суду, суддя Мишко В.В., провадження у справі було відкрито. (а.с.15)

04 липня 2022 року Ухвалою суду, суддя Мишко В.В. відведений суддя від розгляду вказаної цивільної справи. (а.с. 39-40)

08 липня 2022 року, відповідно до розпорядження № 114 призначений повторний автоматизований розподіл судової справи. (а.с. 41)

08 липня 2022 року відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи, вказана справа надійшла до провадження судді Прийомової О.Ю. (а.с. 42)

11 липня 2022 року Ухвалою суду вказана справа прийнята до свого провадження з призначенням її підготовчого розгляду. (а.с. 43-44)

17 серпня 2022 року Ухвалою суду заява позивача про відвід судді визнана необґрунтованою та заява позивача про відвід судді передана до канцелярії суду для визначення судді, який буде розглядати заяву про відвід. (а.с 46)

23 серпня 2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи заява про відвід надійшла до провадження судді Шевчук Ю.В. (а.с. 47)

25 серпня 2022 року Ухвалою судді відмовлено у задоволені заяви позивача про відвід судді. (а.с. 50-51)

26 січня 2023 року Ухвалою суду заява позивача про відвід судді була визнана необґрунтованою та заява була передана до канцелярії суду для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Прийомової О.Ю. (а.с. 63)

01 лютого 2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи заява про відвід надійшла до провадження судді Боярського О.О. (а.с. 64)

03 лютого 2023 року Ухвалою судді відмовлено ОСОБА_1 у задоволені заяви про відвід судді. (а.с. 66-68)

15 червня 2023 року у підготовчому судовому засіданні від відповідача надійшла усна заява про залучення в якості відповідача власника житлового приміщення ОСОБА_3 .

Позивач проти задоволення вказаного клопотання категорично відмовився, вважає належним відповідачем саме ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 15 червня 2023 року, на місці, в задоволені усного клопотання відповідачу відмовлено, оскільки залучення до справи відповідача, співвідповідача, можливо тільки за клопотанням позивача, за його згодою, однак останній проти цього заперечував.

15 червня 2023 року, ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито з призначенням її розгляду по сутті справи. (а.с. 93-94)

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволені, зазначив, що свою частину квартири хоче надати біженцям.

Відповідач проти позову заперечувала, зазначаючи, що не є власником квартири, вказані питання не вирішує, свої вимоги позивач повинний висувати до власника житла ОСОБА_3 та просить щоб позивач свою частину квартири залишив синові ОСОБА_3 .

Фактичні обставини, встановлені судом

Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач та відповідач знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано, що не заперечується сторонами по справі.

Позивач є власником 20/300 частин житлового будинку під номером АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 04 лютого 2022 року, ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар 20/300 часток житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Вказані 20/300 часток житлового будинку належали дарувальниці ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду виконкому міської ради 26 липня 2000 року, зареєстрованого Білгород - Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації 26 липня 2000 року в реєстрову книгу № 64Г-7275/7-898. (а.с. 84 - 85)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 лютого 2022 року 20/300 частки вищезазначеного житлового будинку належать ОСОБА_3 (а.с. 86)

Як на єдиний доказ здійснення позивачу відповідачем ОСОБА_2 перешкод у користуванні 1/3 частини квартири позивач посилається на звернення до поліції.

Відповідно до листа від 24 жовтня 2021 року № 63/22569 Головного управління Національної поліції в Одеській області Білгород - Дністровський відділ поліції, зазначено, що опитавши ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 стало відомо, що квартира АДРЕСА_4 , де остання мешкає, поділена на частки між ОСОБА_1 , спільним сином ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в рівних частках, однак документи де саме знаходиться частка ОСОБА_1 він не надав.

Також ОСОБА_2 пояснила, що має 1/2 частку будинку разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 де ОСОБА_1 на даний час мешкаєте з дружиною.

Враховуючи те, що в матеріалах перевірки вбачаються цивільно - правові відносини, які є компетенцією цивільного судочинства, передбачено розгляд судом в порядку цивільного судочинства справ, що виникають в цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, заявнику рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. (а.с. 3)

Нормативне обґрунтування

Відповідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України)

Відповідно до стаття 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до стаття 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

3. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

4. Власність зобов`язує.

5. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

6. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

7. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

8. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Отже, звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні його майном позивач повинний довести порушення його прав.

Разом з тим, звертаючись до суду з вимогами про усунення перешкод у користуванні 1/3 частиною квартири АДРЕСА_6 шляхом вселення його до квартири, позивачем не надано належних та переконливих доказів того, що відповідачем ОСОБА_2 такі перешкоди здійснюються.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом .

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування .

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач ОСОБА_2 не є власником спірного житлового приміщення, оскільки належні їй частини будинку подарувала синові ОСОБА_3 , який в теперішній час і є співвласником позивача.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до стаття 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

2. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

3. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

17 травня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 309/2340/15-ц, провадження № 61-16776св20 (ЄДРСРУ № 96977985) досліджував питання щодо наслідків незалучення до участі у справі особи, як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтю 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом.

Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові.

Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу.

Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Окрім цього, процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків (24 березня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 1316/364/12, провадження № 61-7023св20 (ЄДРСРУ № 96106030).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20).

Позивач в ході судового розгляду справи не погодився з клопотанням відповідача про залучення до справи в якості відповідача або співвідповідача ОСОБА_3 .

Більш того, в ході проведення підготовчого судового засідання наполягав на тому, що саме ОСОБА_2 має відповідати за його позовом та його вимоги заявлені саме до неї.

З урахуванням усього вищенаведеного, на підставі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку їх належності, допустимості, достатності, об`єктивності, та у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із норм права, що врегульовують дані правовідносини, того, що співвласником житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , який не залучений до справи в якості відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад, тому суд вважає за необхідне в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення - відмовити.

Розподіл судових витрат

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За умовами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову у задоволені позовних вимог позивачу, вимоги щодо стягнення судового збору також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 17 липня 2023 року.

Суддя: