Справа № 541/682/23
Номер провадження 2/541/333/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 липня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В подальшому представник позивача адвокат Сидоренко Ю.В. до початку підготовчого засідання подав заяву про зміну позовних вимог ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області. Свої вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після свого батька ОСОБА_2 , прийняв спадщину у встановленому законом порядку та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна - 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Крім того, за життя батька, позивач ОСОБА_1 і його батько приватизували разом земельну ділянку з кадастровим номером :50:002:0391 на праві спільної сумісної власності, яке було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 липня 2021 року на підставі рішення Миргородської міської ради Полтавської області від 02 червня 2021 року № 262. Отже частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:002:0391 становлять по 1/2, але за життя ОСОБА_2 вони не встигли поділити вказане нерухоме майно. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки з кадастровим номером :50:002:0391 приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Ряжко О.В. постановою № 83/02-31 від 24.02.2023 було відмовлено по тій причині, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не зазначені (не виділені), що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на частку у вказаному нерухомому майні. Так як з вищезазначених причин за ОСОБА_1 в документальному порядку не визнається його право власності на нерухоме майно, в т.ч. на спадщину, він не може отримати відповідне свідоцтво та зареєструвати нерухоме майно як власник по причині відсутності для цього умов, тому вимушений звертатися в суд з позовною заявою про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на вказане спадкове майно. Просив визначити, що частки ОСОБА_1 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :50:002:0391, становлять по 1/2 у кожного. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :50:002:0391.

Ухвалою суду від 17.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.06.2023р. прийнято заяву ОСОБА_1 про зміну позовних вимог до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування закрито.

Представник позивача адвокат Сидоренко Ю.В. та позивач ОСОБА_1 подали заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача Пищимуха Н. подала клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 17.09.1976 року, копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 23.04.2022р. (а.с.5,16).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №42/2022, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. з заявою про прийняття спадщини звернувся його син ОСОБА_1 . Крім того, з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулась його дружина ОСОБА_3 .

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після свого батька ОСОБА_2 , та прийняв спадщину у встановленому законом порядку та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна - 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає.

Крім того, встановлено, що за життя батька, позивач ОСОБА_1 і його батько приватизували разом земельну ділянку з кадастровим номером :50:002:0391 на праві спільної сумісної власності, яке було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 липня 2021 року на підставі рішення Миргородської міської ради Полтавської області від 02 червня 2021 року № 262, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.11-13).

У видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки з кадастровим номером :50:002:0391 приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Ряжко О.В. постановою № 83/02-31 від 24.02.2023 було відмовлено по тій причині, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не зазначені (не виділені), що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на частку у вказаному нерухомому майні (а.с.8).

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.ч. 2 і 3 цієї статті до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, та земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Як роз`яснено в п.3.4 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13: «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні».

Згідно з ч. 2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.3 цієї статті у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Отже частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:002:0391 становлять по 1/2, але за життя ОСОБА_2 вони не встигли поділити вказане нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом майна свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має можливості отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно у вигляді 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером

:50:002:0391 (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2023р.), чим порушуються його права.

Оскільки позивач виконав всі необхідні умови для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_1 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :50:002:0391, становлять по 1/2 у кожного.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :50:002:0391.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Миргород Полтавської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач Миргородська міська рада Миргородського району Полтавської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, буд. 17, м. Миргород, Полтавська область, .

Суддя: О. М. Дністрян