Справа № 367/9438/21
Провадження №2/367/2139/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Кухленка Д.С.,

при секретарі Вишневецькій А.Л.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Тищенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селіверстова Владислава Олеговича про визнання рішення державного реєстратора недійсним та визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

В своїй позовній заяві позивач ОСОБА_2 зазначив, що придбав житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 23.02.2007 року, і в цей же день даний житловий будинок став предметом іпотеки по Іпотечному договору від 23.02.2007 року, що укладений з метою забезпечення зобов`язань по Кредитному Договору від 23.02.2007 року.

Сторонами по вищезазначеним Іпотечному та Кредитному договорам були я та АКБ Укрсоцбанк. В подальшому Національний банк України 12.09.2019 року надав дозвіл АТ Альфа-банк на реорганізацію шляхом приєднання АКБ Укрсоцбанк до AT Альфа- банк» а 25.10.2019р. відкликав банківську ліцензію АКБ Укрсоцбанк, внаслідок чого АТ Альфа-банк став правонаступником прав та обов`язків АКБ Укрсоцбанк, в тому числі і по вищезазначеному договору. У зв`язку з цим відповідачем по даній справі визначено саме АТ Альфа-банк. Умовами Іпотечного договору було передбачено можливість Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку наявності заборгованості по Кредитному договору.

03.06.2014 року було прийнято Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті, під дію якого підпадав і вищезазначений кредитний договір.

Вважаючи, що за вищевказаним кредитним договором існує заборгованість та враховуючи дію мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки, 24 листопада 2017 року АКБ Укрсоцбанк звернулось до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за вищевказаним Кредитним договором, по якій ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 грудня 2017 року було відкрито провадження справа №367/8504/17. На даний час існує спір між позивачем та АТ Альфа-банк про існування заборгованості та її розмір.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті №1381 від 13.042021 року (далі за текстом - Закон).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Розділу І Закону було доповнено п.7 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", відповідно до вимог якого:

реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків (зокрема):

у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Згідно п.3 Прикінцевих та перехідних положень упродовж строку, передбаченого цим Законом для подання заяви про проведення відповідно до пункту 7 розділу ІУ"Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" реструктуризації, та упродовж 60 днів після закінчення зазначеного строку забороняється:

-примусове звернення стягнення (відчуження без згоди власника) на предмет іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації;

-набуття іпотекодержателем на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі у власність предмета іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації;

-продаж іпотекодержателем третій особі на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі предмета іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації.

Аналізуючи вищевказане законодавство у сукупностями з обставинами укладення та виконання вищевказаних договорів, можна зробити наступні висновки:

-кредитний договір є таким, що підпадає під дію законодавства про реструктуризацію заборгованості за валютним кредитом;

-на момент набрання чинності Законом є незавершений судовим рішенням спір про розмір заборгованості, до якої може бути застосовано реструктуризацію;

-на даний час і до вступу у силу рішення про наявність заборгованості по кредиту продовжує діяти мораторій на звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок АДРЕСА_1 .

Не зважаючи на вищезазначене, а саме на існування заборони на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, 01 грудня 2021 року до позивача, за місцем проживання та реєтрації, дружини позивача та неповнолітньої дочки, повнолітньої дочки та малолітньої онуки, з`явились представники АТ АльфаБанк, які пред`явили витяг з Державного реєстру речових прав, згідно якого:

15 листопада 2021 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селіверстов В.О. (відповідач-2), діючи як державний реєстратор, на підставі договору іпотеки від 23.02.2007 року та інших документів прийняв рішення про державну реєстрацію прав на вищезазначений іпотечний будинок за АТ Альфа-Банк.

Таким чином, перехід права власності на належний мені та моїй сім`ї будинок було здійснено у порушення вимог вищезазначених законів, у зв`язку з чим я звертаюсь до суду з вказаним позовом.

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ Оціночно- консалтингова група Експерт-Капітал від 30.07.2021 року вартість спірного будинку складає 2644591,19 грн.

Представником відповідача AT Альфа- банк», було подано відзив на позовну заяву.

В якій зазначено, АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «АльфаБанк», та ОСОБА_2 уклали договір кредиту № 287 від 23.02.2007 (надалі за текстом -Кредитний договір), відповідно до умов якого Позивач отримав від Банку та витратив на власні потреби 140 000, 00 (сто сорок тисяч) доларів США.

З метою забезпечення виконання основного зобов`язання сторонами було укладено Іпотечний договір (копія якого міститься в матеріалах справи), відповідно до якого Іпотекодавець (позивач) передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно.

Згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» AT «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», було оформлено право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовою підставою для реєстрації права власності AT «Укрсоцбанк» на нерухоме майно, є відповідне іпотечне застереження в п.п. 4.5.3. Договору іпотеки від 23.02.2007, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється о такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до п. 4.5 Іпотечного договору: Іпотекодержатель за своїм вибором вертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Підписанням цього Договору Заставодатель (тобто позивач) засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на Предмет іпотеки до Банку.

Крім того, відповідно до п. 1.4 Іпотечного договору Іпотекодавець свідчить та гарантує, шо ніякі треті особи не мають щодо предмета іпотеки, в тому числі не зареєстрованих у зстановленому законом поряду, на боці предмета іпотеки немає факторів, які б заважали накласти стягнення на предмет іпотеки.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення чайна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».Проте на момент прийняття реєстратором оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності (18.11.2021) мораторій вже припинив свою дію.

Відповідно до п. 2. Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1381-ІХ від 13.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» визначено, що Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386; 2020 р., № 38, ст. 279; із змінами, внесеними Законом України від 16 вересня 2020 року № 895-IX) втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом.

При цьому Закон № 1381-ІХ від 13.04.2021 набрав законної сили 23.04.2021, отже, Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" втратив свою чинність з 23.09.2021, а право власності за Іпотекодержателем зареєстровано 18.11.2021.

Упродовж строку, передбаченого цим Законом для подання заяви про проведення відповідно до пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" реструктуризації, та упродовж 60 днів після закінчення зазначеного строку забороняється, зокрема, набуття іпотекодержателем на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі у власність предмета іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації. Пункт 7 набрав законної сили, як зазначено вище, 24.04.2021.

Разом з тим, підпунктом 3 пункту 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка иникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка иникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3).

Аналіз приписів статті 33 Закону України «Про іпотеку» дозволяє дійти висновку, що аконодавцем передбачено право іпотеко держателя захистити свої майнові права у зв`язку з іевиконанням (неналежним виконанням) боржником основного зобов`язання шляхом івернення стягнення на предмет іпотеки одним із таких способів: в позасудовому порядку згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі виконавчого напису зотаріуса) або в судовому порядку за рішенням суду.

Частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки, далі - Закон 898-IV) передбачала право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, що містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або окремого договору про задоволення його вимог.

Статтею 37 зазначеного Закону (у цій же редакції) визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, (до якого згідно з частиною другою статті 36 прирівнюється відповідне застереження в договорі іпотеки), є правовою підставою для зеєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

З аналізу змісту наведених норм у їх поєднанні вбачається, що за Законом застереження в іпотечному договорі прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовстановлюючим документом.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

На адресу Іпотекодателя, яку він особисто у позові зазначив в якості місця свого постійного проживання та яка вказана у Іпотечному договорі, Іпотекодержателем направлено Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та проведено оцінку предмету іпотеки.

Повідомлення направлене цінним рекомендованим листом з повідомленням та з описом вкладення. Дане повідомлення отримане особисто позивачем 25.11.2020, про що свідчить розписка про отримання. Таким чином, Вважаємо, що Кредитором повністю дотримані всі вимоги чинного законодавства, вжито всіх заходів з метою повідомлення належним чином Іпотекодателя про заборгованість.

Позивачем не наведено та не надано доказів наявності підстав для відмови в проведені державної реєстрації прав. Навпаки, все наведене свідчить, що оспорюване рішення стало результатом грубих порушень зобов`язань з боку боржника.

Згідно із ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства

Відповідно до ч.3 ст. 16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Оскільки вимоги цієї статті не були дотримані Позивачем, то суд має відмовити Позивачу в захисті його права та інтересу.

Враховуючи, що спірне рішення прийнято на підставі наданих Законом повноважень та на підставі повного пакету документів, що подані належним заявником, а також беручи до уваги відсутність встановлених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підстав для відмови у проведенні державної реєстрації - спірне рішення є законним, а дії банку правомірними.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають. З огляду на те, що друга позовна вимога є похідною від першої, то вона також не підлягає задоволенню.

Приймаючі до уваги, що право власності набуто на підставі застереження, встановленого в іпотечному договорі, у відповідності до приписів чинного законодавства та рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно прийнято Іпотеко держателем у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (затв. ПКМУ від 26 жовтня 2011 р. № 1141) - вважаємо, що Позивачем не були доведені вимоги позову та не надані належні докази на обґрунтування своїх висновків.

Заслухавши пояснення сторін, письмові докази, надані сторонами, вважаю, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті №1381 від 13.04.2021 року (підпункт 2 пункту 2 Розділу І) було доповнено п.7 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", відповідно до умов якого, зокрема: зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом:

1)обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково у зв`язку з простроченням позичальником платежів, значену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2)виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі

-житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом г частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Вимагається виконання з таких умов:

-предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

-у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки

-об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

-предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Розділу І Закону було доповнено п.7 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", відповідно до вимог якого:

реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків (зокрема):

у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обоє язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов язань за яким подається заява, та/або права та обов язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Згідно п.3 Прикінцевих та перехідних положень упродовж строку, передбаченого цим Законом для подання заяви про проведення відповідно до пункту 7 розділу ІV' Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" реструктуризації, та упродовж 60 днів після закінчення зазначеного строку забороняється:

примусове звернення стягнення (відчуження без згоди власника) на предмет іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації;

набуття іпотекодержателем на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі у власність предмета іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації;

продаж іпотекодержателем третій особі на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі предмета іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації.

Таким чином, аналізуючи вищевказане законодавство у сукупностями з обставинами укладення та виконання вищевказаних договорів, можна зробити наступні висновки:

-кредитний договір є таким, що підпадає під дію законодавства про реструктуризацію заборгованості за валютним кредитом;

-на момент набрання чинності Законом є незавершений судовим рішенням спір про розмір заборгованості, до якої може бути застосовано реструктуризацію;

-на даний час і до вступу у силу рішення про наявність заборгованості по кредиту продовжує діяти мораторій на звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок АДРЕСА_1 .

Заявлені позовні вимоги та його підстави підтверджуються наступними доказами наданими позивачем і дослідженими в судовому засіданні:

-наявність судового спору про стягнення заборгованості по кредиту - ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 грудня 2017 року (справа №367/8504/17);

-площа житлового будинку у 190,3 кв.м, що не перевищує встановлений законом ліміт у 250 кв.м- договором купівлі-продажу житлового будинку;

-факт використання ОСОБА_2 та його родиною для постійного проживання спірного будинку - випискою з домової книги;

-відсутність іншого нерухомого майна для проживання - витягом з державного реєстру речових прав №157472173;

-відсутність заборгованості станом на 01.01.2014 року - копією позовної заяви та розрахунком заборгованості до неї.

Всі вищеперераховані обставини та докази, якими вони підтверджуються, не спростовані відповідачами, зокрема:

-відповідач-1 у відзиві на позов не надав заперечень на доводи позивача, акцентувавши увагу лише на самому факті звернення ним стягнення на предмет іпотеки та порядок такого звернення відповідно до Закону України Про іпотеку, жодним чином не спростовуючи тверджень позивача про регулювання спірних правовідносин Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті №1381 від 13.04.2021 року, а також надані позивачем докази;

-відповідач-2 у відзиві на позов навпаки приділив увагу саме Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті №1381 від 13.04.2021 року, погоджуючись з позивачем, що саме цей Закон регулює спірні правовідносини. При цьому під час вчинення реєстраційної дії по зверненню стягнення на предмет іпотеки факт існування зазначених в цьому Законі обставин, які унеможливлювали проведення такої реєстраційної дії, не перевірив, внаслідок чого незаконно перереєстрував право власності на належний позивачу житловий будинок на користь відповідача-1.

Відносно повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 11.11.2020 року за вих. № 19/11, який, на думку відповідача-2, є основним письмовим доказом правомірності реєстрації права власності на житловий будинок за позивачем.

Відповідно до Закону України Про мораторій на звернення стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті №1304-VII від 03.06.2014 року протягом часу його дії не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна, а загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Спірний будинок загальною площею 190,3 кв.м використовується ОСОБА_2 та членами його родини для проживання, іншого житла не мають, на нього розповсюджувалась дія вказаного мораторію.У зв`язку з наявністю такого мораторію, що унеможливлював звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідач і звернувся у 2017 році до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитом (справа №367/8504/17).

Пізніше, 18.10.2018 року було прийнято Кодекс України з питань банкрутства, який набрав чинності 21.04.2019 року, а введений в дію через 6 місяців, тобто 21.10.2019 року.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Кодексу через один рік з дня введення його в дію (тобто з 22.10.2020 року) визнавався таким, що втратив чинність Закон України Про мораторій на звернення стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Але Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті №895-ІХ від 16.09.2020 року, який набрав чинності 08.10.2020 року, строк втрати його чинності було відтерміновано ще на шість місяців, тобто до 22.04.2021 року.

Таким чином, вказане повідомлення було створено в період дії мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки, що могло впевнити ОСОБА_2 у протиправності вимоги та наслідків її невиконання, які зазначались у ньому.

Остаточно Закон України Про мораторій на звернення стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті втратив чинність 21.04.2021 року, але 23.04.2021 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті, який фактично та юридично продовжив дію мораторію на звернення стягнення на спірне іпотечне майно, належне ОСОБА_2 до кінця розгляду справи №367/8504/17 (і ще 2 місяці після цієї події).

Крім того, як вбачається з доданих до відзиву на позовну заяву документів, вказане повідомлення підписане представником банку по довіреності, самої довіреності до такого повідомлення не додано, печатка банку на підписі представника - відсутня.

Крім того, документів на підтвердження права вимоги по спірному кредиту саме за AT Альфа-банк до вказаного повідомлення також не додано, що не давало можливості ОСОБА_2 впевнитися у справжності такого твердження.

Враховуючи, що на момент створення вказаного повідомлення в Ірпінському міському суді Київської області був наявний спір за позовом AT Укрсоцбанк (про заміну позивача у даній справі заяв не поступало) про стягнення заборгованості по спірному кредиту, при чому на значно меншу суму, ніж зазначена в повідомленні, а також відсутність підтверджених повноважень представника та правонаступництва прав вимоги саме АТ Альфа-банк- все це давало підстави ОСОБА_2 вважати дане повідомлення таким, що зроблено особою без достатніх правових підстав і, відповідно, не створювало будь-яких правових наслідків.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селіверстова Владислава Олеговича про визнання рішення державного реєстратора недійсним та визнання права власності задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний

№ 61668562 від 18.11.2021 року державного реєстратора- приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селіверстова Владислава Олеговича, про реєстрацію права власності житлового будинку АДРЕСА_1 за акціонерним товариством Альфа-банк .

Визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1248,00 (одна тисяча двісті сорок вісім) грн.

Повний текст рішення буде складено, в межах строків, визначених ч. 6 ст. 259 ЦПК України

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.С. Кухленко