№ 207/4312/21
№ 2/207/354/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про захист прав споживача та зобов`язання укласти договір про реструктуризацію,

В С Т А Н О В И В

Звертаючись до суду, позивач ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 21 квітня 2008 року між ним та Закритим Акціонерним Товариством «Альфа-банк» укладено Кредитний договір №800003676 за умовами якого Позичальник зобов`язаний в порядку передбаченому Кредитним договором повернути Кредитору до 21 квітня 2018 року кредит у розмірі 16 000,00 (шістнадцять тисяч) доларів США (що станом на день укладання кредитного договору за офіційним курсом НБУ складає 80800 гривень), відсотки за користуванням у розмірі 13,80 % річних, сплатити неустойку (пеню, штрафи).

В якості виконання зобов`язань за Кредитним договором від 21 квітня 2008 року між Закритим Акціонерним Товариством «Альфа-банк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 800003676-И від 21 квітня 2008 року, предметом якого є - земельна ділянка, кадастровий номер № -01-137-0109, площею 0,06 (нуль цілих шість сотих) гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

17 липня 2015 року Кредитор направив вимогу Позивачу (вих.№.61315-102 б/б від 15.07.2015р.), у якій зазначено строк прострочки - 146 днів, тобто після 01.01.2014 року.

У вказаній вимозі зазначено розмір заборгованості:

- заборгованість за кредитом - 8233,30 доларів США;

- проценти за користування кредитом - 474,38 доларів США.

Також у судової справі №207/3651/15-ц за позовом АТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №800003676 від 21.04.2008 року, яка перебуває на розгляді судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Подобед О.К., знаходяться підтвердження направлення вимоги, а саме направлення вимоги з зазначеними сумами; саме цю вимогу АТ «Альфабанк» зазначив як підставу звернення до суду щодо стягнення заборгованості за зазначеним Кредитним договором.

27 квітня 2021 року він направив Відповідачу запит щодо отримання інформації за Кредитним договором № 800003676 від 21 квітня 2008 року, відповідно до п. 16 Закону України № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» щодо заборгованості. Однак, відповідач проігнорував вимоги діючого законодавства, та 21 травня 2021 року надав відповідь, що не розуміє про що запитує позивач та не відповів на запит.

16 липня 2021 року позивач направив до Кредитора заяву про проведення реструктуризації за процедурою, передбаченою Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за № 1381-ІХ.

АТ «Альфа Банк» надав відповідь від 30.08.2021 вих. № 75425-34-б/б з відмовою в проведенні реструктуризації. Підставою для відмови зазначене, що подана заява не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Звертає увагу, що у листі-відмові зазначено, що причиною відмови є саме наявне інше житлове нерухоме майно у членів сім`ї Позичальника (Іпотекодавня), а саме: у дружини 1/5 частини квартири, за адресою АДРЕСА_2 .

Однак, дружина ОСОБА_1 не є позичальником або майновим поручителем за даним Кредитним та Іпотечним договорами, тому посилання про наявність у дружини частки у квартирі батьків не може бути підставою у відмові проведення реструктуризації за кредитними зобов`язаннями її чоловіка. Закон України № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» не містить взагалі такого, що наявність будь-якого майна у членів сім`ї Позичальника є перешкодою для проведення реструктуризації або підставою для відмови.

Таким чином, Позивачем (Позичальником) виконано усі умови проведення реструктуризації.

Вважає, що Банк виключно за формальною причиною та безпідставно відмовив в проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором №800003676 від 21 квітня 2008, та Банк не зацікавлений у врегулюванні існуючої заборгованості передбаченим законодавством засобом.

Таким чином, вимога щодо проведення на умовах реструктуризації, визначена Законом України № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», є цілком законною, обґрунтованою та доведеною, а відмова у проведенні реструктуризації за Законом зі сторони Відповідача є неправомірною.

Щодо суми заборгованості за договором.

Відповідно до вимоги про усунення порушень зобов`язань від 17 липня 2015 року вих. №.61315-102 б/б від 15.07.2015 р., заборгованість за Кредитним договором №800003676 від 21 квітня 2008 станом на 17 липня 2015 року, без врахування штрафних нарахувань, яка підлягає реструктуризації, є: заборгованість за кредитом - 8233,30 доларів США; проценти за користування кредитом - 474,38 доларів США, що у сумі складає 8 707,68 доларів США.

Керуючись діючим законодавством та існуючою судовою практикою вважає, що обов`язковій реструктуризації за Законом підлягає саме ця сума.

На підставі зазначеного позивач просив суд: зобов`язати вчинити дії, а саме провести реструктуризацію відповідно до Закону України № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за Кредитним договором № 800003676 від 21 квітня 2008 року між Акціонерним товариством «Альфа Банк» та ОСОБА_2 . Судові витрати та витрати за надання правничої допомоги покласти на Акціонерне товариство «Альфа Банк».

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 22 лютого 2023 року Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» замінено його правонаступником - Акціонерним товариством «СЕНС БАНК», у зв`язку зі зміною назви.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, позивач надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю та відсутністю його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надавши пояснення щодо заявлених вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про захист прав споживача та зобов`язання укласти договір про реструктуризацію, та просила розглянути дану справу за їх відсутністю.

В поясненнях зазначила, що АТ «СЕНС БАНК» є правонаступником АТ «Альфа Банк».

Дійсно банк отримав звернення від позичальника щодо реструктуризації заборгованості за результатом якого було прийнято рішення про відмову у його задоволені. Приймаючи відповідне рішення за звернення Банк має обов`язок встановити дотримання визначених Законом України №1381-ІХ вимог, які є передумовою для реструктуризації зобов`язання позивача за кредитним договором.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

Отже, розглянувши заяву позичальника про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором всебічно та дослідивши всі надані документи та дані, що містить кредитна історія позичальника було прийнято висновок, що з наданих доказів, які містяться в матеріалах справи, не вбачається всіх необхідних передумов для обов`язкової реструктуризації зобов`язання за кредитним договором, визначених пп. 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Окрім цього, враховуючи що заявником не було спростовано, що члени його родини (дружина ОСОБА_4 ) має у власності частину іншого об`єкту нерухомості, жодних документів, які б підтверджували відсутність у позивача права спільної сумісної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, позивач не надав до банку, а лише стверджує, що право власності на об`єкти нерухомого майна належать виключно його дружині. В той час, як конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Верховний Суд у постанові від 04.03.2021 в справі №343/1294/18 вказав, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачем не було надано повний перелік документів для прийняття АТ «Альфа- Банк» рішення про реструктуризацію боргу, а звернувшись до суду позивач просить зобов`язати банк провести реструктуризацію боргу за відсутності повного пакету документів для встановлення майнового стану боржника, як того вимагає закон, що є порушенням норм матеріального права.

З огляду на викладене, АТ «СЕНС БАНК» зазначає про відсутність об`єктивних підстав для задоволенню позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б переконливо свідчили про безумовне право у позивача на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором на підставі Закону України «Про споживче кредитування», тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та Закритим Акціонерним Товариством «Альфа-банк укладено Кредитний договір №800003676 за умовами якого Позичальник отримав кредит у розмірі 16 000,00 (шістнадцять тисяч) доларів США (що станом на день укладання кредитного договору за офіційним курсом НБУ складає 80800 гривень) (ар. с. 10-16).

В якості виконання зобов`язань за Кредитним договором від 21 квітня 2008 року між Закритим Акціонерним Товариством «Альфа-банк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 800003676-И від 21 квітня 2008 року, предметом якого є - земельна ділянка, кадастровий номер № -01-137-0109, площею 0,060 (нуль цілих шість сотих) гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва (ар. с. 17-20).

17 липня 2015 року Кредитор направив вимогу Позивачу (вих.№.61315-102 б/б від 15.07.2015р.) (ар.с. 56-57), у якій зазначено строк прострочки - 146 днів, тобто після 01.01.2014 року.

У вказаній вимозі зазначено розмір заборгованості 8707,68 доларів США:

- заборгованість за кредитом - 8233,30 доларів США;

- проценти за користування кредитом - 474,38 доларів США.

13.04.2021 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за № 1381-ІХ.

16 липня 2021 року позивачем відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за № 1381-ІХ було направлено заяву про проведення реструктуризації (ар. с. 29-32).

Відповідно до протоколу позачергових зборів загальних акціонерів АТ «Альфа - Банк» № 2/2022 від 12 серпня 2022 року було прийнято рішення про перейменування банку на АТ «СЕНС БАНК», про що 30 листопада 2022 року в державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців громадських формувань, внесено відповідний запис № 177055612, відповідно до якого банк має назву АТ «СЕНС БАНК».

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування» метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX від 13.04.2021 року, який набрав законної сили 23.04.2021 року.

Даним законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме: розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7, відповідно до якого зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом:

1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 01.01.2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01.01.2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01.01.2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01.01.2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

Підпунктом 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

Відповідачем не заперечувалось, що позивач на виконання вимог пункту 7 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», 16 липня 2021 року звернувся до Акціонерного товариства «Альфа-банк» з заявою про проведення реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті. Тобто у визначений Законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у заяві про реструктуризацію вказав усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування».

Також позивач до заяви про реструктуризацію долучив усі визначені частиною 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» документи, а також ті, що вимагались відповідачем.

Відповідачем не спростовано, що у позивача станом на 23.04.2021 року (дата набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 № 1381-IX) перед кредитором наявне прострочене грошове зобов`язання та відсутня станом на 01.01.2014 року прострочена заборгованість по кредитному договору - що відповідає підпункту 1 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування».

Разом з цим, як було встановлено у судовому засіданні, виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки, яким є земельна ділянка, кадастровий номер № -01-137-0109, площею 0,060 (нуль цілих шість сотих) гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва (ар. с. 17-20).

Таким чином у випадку з позивачем не виконується вимога першого та шостого абзацу підпункту 2 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті у разі якщо виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України (відповідно до абзацу першого). По-друге, якшо предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - відповідно до абзацу шостого.

Що стосується земельної ділянки позивача, то її цільове призначення - це ведення садівництва, що не входить у вищезазначений перелік, передбачений абзацами першим та шостим підпункту 2 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування».

У листі-відмові, наданої Банком позивачальнику (ар.с. 34) зазначено, що причиною відмови є те, що подана позивачем заява про проведення реструктуризації не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування», зокрема підпункту 2 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону та у членів сім`ї Позичальника (Іпотекодавня) наявне інше житлове нерухоме майно а саме: у дружини 1/5 частини квартири, за адресою АДРЕСА_2 .

З цього приводу суд зазначає, що дружина ОСОБА_1 не є позичальником або майновим поручителем за даним Кредитним та Іпотечним договорами та посилання про наявність у дружини частки у квартирі батьків не може бути підставою для відмови проведення реструктуризації за кредитними зобов`язаннями її чоловіка. Закон України № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» не містить взагалі такого, що наявність будь-якого майна у членів сім`ї Позичальника є перешкодою для проведення реструктуризації або підставою для відмови.

Як вбачається з заяви позивача від 16 липня 2021 року, поданої ним відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за № 1381-ІХ, до вказаної заяви ним було додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно нього та всіх членів сім`ї. Згідно з Інформацією з Державного реєстру ОСОБА_4 належить на праві власності 1/5 частина квартири, за адресою АДРЕСА_2 (ар. с. 54-55). Підстава виникнення - свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 16.08.2007 року. Згідно зі свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 від 16.08.2007 року квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

15 лютого 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 201/6987/20, провадження № 61-3915св22 (ЄДРСРУ № 109018905) досліджував питання щодо визнання приватизованої квартири (земельної ділянки) одним із подружжя особистою приватною власністю. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з абзацом 1 статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизацією державного житлового фонду є відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України визначено об`єкти спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частин першої-четвертої цієї статті об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Законом України від 11 січня 2011 року № № 2913-VІ «Про внесення змін до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08 лютого 2011 року, зазначену норму було доповнено частиною п`ятою, згідно з якою об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним з подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Законом України від 17 травня 2012 року № 4766- VІ «Про внесення змін до СК України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, частину п`яту статті 61 СК України виключено. Проте кодекс доповнено, зокрема пунктом 4 частини першої статті 57 СК України, згідно з яким житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

За таких обставин правильним є висновок про те, що лише у період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно житло, набуте одним з подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового Фонду, визнавалося спільною сумісною власністю подружжя. У інші періоди дії Закону України «Про приватизацію державного житлового Фонду» таке житло переходило у власність лише того з подружжя, який брав участь у приватизації.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17 (провадження № 61-29004св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 442/6318/17 (провадження № 61-833св20) та від 15 вересня 2021 року у справі № 158/1378/20-ц (провадження № 61-7498св21), від 31 січня 2023 року у справі № 587/2739/20 (провадження № 61-9096св21, ЄДРСРУ № 108765975).

Таким чином позивач не володіє спільно зі своєю дружиною 1/5 часткою квартири за адресою АДРЕСА_2 , оскільки його дружина набула право власності на вказану частку шляхом приватизації.

Разом з цим вищезазначені обставини ніяким чином не можуть вплинути на вирішення справи по суті у зв`язку з тим, що предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору № 800003676-И від 21 квітня 2008 року є земельна ділянка, кадастровий номер № -01-137-0109, площею 0,060 (нуль цілих шість сотих) гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва (ар. с. 17-20).

Земельна ділянка для ведення садівництва не зазначена в підпункті 2 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» як предмет іпотеки, у випадку забезпечення виконання зобов`язань яким, повинна бути проведена обов`язкова реструктуризація споживчого кредиту наданого в іноземній валюті, тобто у даному випадку не виконується вимога першого та шостого абзаців підпункту 2 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі якщо предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Суд критично оцінює довідку голови правління СТ «Сварщик» Погорелова М.М. №19/05-21 від 19.05.2021 року (ар.с.40), відповідно до якої зазначено, що позичальник проживає на присадибній ділянці АДРЕСА_1 , так як суду не надано доказів повноважень особи, яка підписала цю довідку. Окрім цього суду не надано ніяких документів на підтвердження того, в якому об`єкті проживає позивач, так як проживати просто на присадибній ділянці неможливо. Доказів, що такий об`єкт житлового нерухомого майна взагалі існує і підпадає під категорію «житло» суду не було надано (дозвіл на будівництво, ввід в експлуатацію, реєстрація права власності на нерухоме майно або хоча б технічний паспорт на таку будівлю).

Разом з цим матеріалами справи підтверджено, що позивач, його дружина та діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою виданою відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 25.05.2021 №19/9708 (ар.с.50) та довідкою, виданою ТОВ «Абонент ХХІ» від 24.05.2021 року за №001093218 (ар.с.51).

Також суд звертає увагу на те, що предметом іпотеки не є присадибна ділянка, а відповідно до Іпотечного договору № 800003676-И від 21 квітня 2008 року предметом договору іпотеки є земельна ділянка для ведення садівництва. Відповідно до Земельного кодексу цільове призначення цих двох ділянок зовсім різне.

Більш за це відповідно до пункту 4.4.7 Іпотечного договору № 800003676-И від 21 квітня 2008 року, Іпотекодавець зобов`язаний без попередньої письмової згоди Іпотекодержателя не здійснювати забудову, добудову, перетворення або інший вплив на предмет іпотеки, який міг би привести до зміни його площі або зміни інших характеристик предмета іпотеки, викладених у документі, зазначеному у пункті 3.2. цього Договору, не знищувати предмет іпотеки, не змінювати його цільове призначення та не здійснювати істотні поліпшення предмета іпотеки.

Таким чином, дослідивши всі докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не відповідають зазначеним у підпункті 2 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» критеріям та відповідно його кредитні зобов`язання не підлягають обов`язковій реструктуризації.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, у зв`язку з відсутністю правових підстав для проведення обов`язкової реструктуризації кредитних зобов`язань позивача, оскільки у даному випадку не виконується жодна з умов, зазначених у підпункті 2 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», так як предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору № 800003676-И від 21 квітня 2008 року є земельна ділянка, яка має цільове призначення для ведення садівництва, а в підпункті 2 пункту 7 розділу IV наведений чіткий перелік того, який об`єкт має бути предметом іпотеки, і лише у таких конкретно визначених випадках кредитні зобов`язання підлягають саме обов`язковій реструктуризації. В підпункі 2 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» не вказано, що цей перелік може трактуватися довільно.

Отже, позов визнається судом необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», , знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100 про зобов`язати Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», , провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , по кредитному договору № 800003676 від 21.04.2008 року, у відповідності до Закону України від 13.04.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за № 1381-ІХ, - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 05 грудня 2023 року

Суддя І.М. Юрченко