ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5955/22 Номер провадження 22-ц/814/2630/23Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Різник Лариси Вячеславівни, представника ОСОБА_1 , на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 29 листопада 2022 року (час ухвалення судового рішення з 11:37:12 год. до час не вказаний, дата виготовлення повного тексту рішення 05.12.2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» акціонерного товариства «Полтавагазвидобування» про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на займаній посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

установив:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким:

визнати незаконним та скасувати наказ №375-П від 14.04.2022, виданий директором Філії ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Полтавогазвидобування» (код ЄДРПОУ №00153100) про звільнення машиніста парової пересувної установки депарафінізаційної установки 6 розряду бригади №4 (спеціальні) колони автомобільної та механізованої техніки №1 відділення технологічного транспорту та спеціальної техніки ОСОБА_1 ;

поновити ОСОБА_1 на займаній посаді машиніста парової пересувної установки депарафінізаційної установки 6 розряду бригади №4 (спеціальні) колони автомобільної та механізованої техніки №1 відділення технологічного транспорту та спеціальної техніки Філії ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Полтавогазвидобування» з 15.06.2022;

стягнути з Філії ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Полтавогазвидобування» на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з розрахунку 11 864 грн за місяць на день подачі позову до суду.

В обґрунтування заявлених вимог зазначається, що 16.06.2022 наказом по особовому складу №375-П від 14.06.2022, підписаним директором ГПУ «Полтавогазвидобування» А. Місіньовим, ОСОБА_1 звільнено з роботи відповідно до п.8 ст.40 КЗпП на підставі вироку Октябрського районного суду м.Полтави від 12.05.2022 у справі № 554/2275/22.

Оскільки роботодавець не забезпечив належних умов праці, позивач був вимушений самотужки здійснювати ремонтні роботи автомобіля, який перебував у його віданні, що підтверджується наявним у нього товарними чеками від 03.02.2021 на загальну суму 9 200 гривень та від 10.03.2021 на загальну суму 1 900 гривень. Розмір його заробітної плати не давав можливості придбавати запчастини та здійснювати ремонтні роботи за власний рахунок, тому позивач був змушений шукати спосіб отримати кошти на підтримку і ремонт службового транспортного засобу КрАЗ 260 та прийняв рішення заощаджувати грошові кошти на ремонт транспортного засобу та з метою повернення вже витрачених власних коштів шляхом економії та подальшої реалізації зацікавленим особам дизельного пального. Саме тому позивач 16.04.2021 вирішив злити частину дизельного палива, яке ним було заощаджено під час виробничого процесу, та продати його. В цей день він дійсно злив 260 літрів дизельного пального з ППДУ КА та МТ №1 і був затриманий поліцією. Отже, очевидним є факт, що позивач діяв виключно в інтересах підприємства ГПУ «Полтавагазвидобування», на якому він працював. Вказаним дизельним пальним він розпорядитись не встиг. Пальне повернуте власнику. Збитки від таких його дій не настали. Протиправні дії, на які він зважився, мали на меті забезпечити функціонування транспортного засобу задля якісного виконання своїх посадових обов`язків на користь підприємства в цілому.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 29 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі адвокат Різник Л.В., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення його позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд не дав належної правової оцінки обставинам і доказам у їх підтвердження про те, що неправомірні дії позивача були вчинені вимушено виключно з метою забезпечити належне функціонування службового транспорту автомобіля КрАЗ, отже суд не врахував, що позивача у відповідності до норм ст.139 КЗпП України намагався дбайливо ставитися до майна роботодавця, а також проігнорував те, що саме роботодавець у порушення вимог ст.21 КЗпП України не забезпечив умови праці, необхідні для виконання роботи.

У відзиві адвокат Артамонов А.А., представник АТ «Укргазвидобування», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Звертається увага, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки ГУ «Полтавагазвидобування» є філією АТ «Укргазвидобування».

Доводи позивача про те, що він неодноразово звертався до керівництва підприємства щодо виділення коштів, необхідних для ремонта автомобіля не підтверджені жодними доказами, які і не підтверджено і те, що дії були спрямовані виключно на забезпечення інтересів підприємства.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом в.о.директора ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування» В.І.Ткаченко №564-П від 23.12.2019, ОСОБА_1 з 27.12.2019 прийнято водієм автотранспортних засобів 3 класу (Краз 6446 (сідловий тягач) в/п=25т) бригади №1 (вантажні) колони автомобільної та механізованої техніки №1 відділення технологічного транспорту та спеціальної техніки, з 27.12.2019, з місячним окладом згідно штатного розкладу (а.с.7).

Наказом ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування» №135-П від 21.02.2020 ОСОБА_1 переведено з 24.02.2020 на посаду машиніста парової пересувної депарафінізаційної установки 6 розряду бригади №4 (спеціальні) колони автомобільної та механізованої техніки №1 відділення технологічного транспорту та спеціальної техніки філії ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування» (а.с.10-18).

12.08.2022 вироком Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/2275/2022 затверджено угоду від 04.04.2022 у кримінальному провадженні про визнання винуватості, укладену між прокурором Полтавської обласної прокуратури Стовбуном В.О. та обвинуваченим ОСОБА_1 у присутності захисника Козленка О.М.

ОСОБА_1 визнано винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.191 КК України та призначено йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 8 місяців з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язкв в органах влади, місцевого самоврядування, підприємствах державної та комунальної власності на 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 від відбування основного покарання звільнено з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. На підставі ст.76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_1 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживаннч та роботи; періодичо з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 7 910,96 грн. судових витрат на залучення експертів. Вирок набрав законної сили 13 червня 2022 року (а.с.19-22).

Згідно вироку ОСОБА_1 вчинив закінчений замах на привласнення майна ГПУ «Полтавагазвидобування» AT «Укргазвидобування» - дизельного палива об`ємом 260 л загальною вартістю 6 097 грн., шляхом зливання з баку транспортного засобу КрАЗ д.н.з. НОМЕР_1 та подальшого його збуту, оскільки останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 cт. 15, ч.1 cт. 191 КК України як закінчений замах на привласнення чужого майна, яке було ввірене особі (а.с.20).

Наказом №375-П від 14.06.2022 директора ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування» ОСОБА_1 звільнено з 16.06.2022 з роботи за розкрадання майна власника, п.8 ст.40 КЗпП України. Підстава : вирок Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/2275/2022 від 12.05.2022 (а.с.24)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача проведено з додержанням вимог закону.

Окрім того, суд виходив з того, що юридичною особою відповідача є АТ «Укргазвидобування», а позовні вимоги пред`явлені до філії ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», яка не є юридичною особою, при цьому ні позивачем, ні представником позивача не залучено до участі у справі належного відповідача, отже позов також пред`явлено до неналежного відповідача.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Спірні правовідносини врегульовані нормами трудового законодавства.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Згідно із п.8 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: вчинення за місцем роботи викрадення (в тому числі дрібного) майна роботодавця, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення.

Постановою Пленуму ВС України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що судам належить мати на увазі, що відповідно до п.8 ст.40 КЗпП власник або уповноважений ним орган вправі розірвати трудовий договір з підстав вчинення працівником за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу (ст.21 Кодексу України про адміністративні правопорушення), незалежно від того, чи застосовувались до працівника раніше заходи дисциплінарного або громадського стягнення, в робочий чи неробочий час вчинене розкрадання.

Отже, за змістом норми пункту 8 статті 40 КЗпП України саме наявність вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого рішенням уповноваженого органу, є підставою для розірвання трудового договору. Тобто закон пов`язує можливість звільнення виключно із встановленим фактом крадіжки без врахування мотивів вчиненого діяння та його наслідків.

Відповідно до ст.12, ст.77, ст.78, ст.79, ст.80, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно правил оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи позивача про те, що він внаслідок невиконання роботодавцем своїх обов`язків із забезпечення належних умов праці був вимушений вчинити крадіжку не мають правого значення у питанні оцінки правомірності звільнення позивача за п.8 ст.40 КЗпП України. Окрім того, зазначені обставини не підтверджені належними, допустимими і достатніми доказами. Матеріали справи не містять доказів про те, що позивач допустив кримінальне правопорушення з метою запобігання та/або усунення більш тяжких наслідків або ж діяв внаслідок непереборних обставин, що могло би вплинути на оцінку тяжкості порушення трудової дисципліни та відповідності обраного роботодавцем виду стягнення.

Стосовно належного відповідача слід зауважити, що дійсно у позові в якості відповідача зазначена філія Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» акціонерного товариства «Полтавагазвидобування» і під час розгляду судом не вирішувалося питання в порядку ст.51 ЦПК України.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, відзив на позов поданий суду першої інстанції адвокатом Артамоновим А.А., який діє на підставі довіреності, виданої АТ «Укргазвидобування» (а.с.52-57).

Саме адвокат Артамонов А.А. як представник АТ «Укргазвидобування» приймав участь у судовому засіданні у якості представника відповідача по справі (а.с.73-74).

Отже, по суті участь у справі в якості відповідача брало АТ «Укргазвидобування» - юридична особа.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката Різник Лариси Вячеславівни, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 29 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 липня 2023 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов