Провадження № 2/522/951/23
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
26 червня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря Лахматової С.В.,
представника позивача адвоката Суворової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення,
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (останнє місце реєстрації адреса: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), в якій просить: виселити ОСОБА_2 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , без надання йому іншого житлового приміщення; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.
В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 є власником з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . У вказаному житловому будинку разом з позивачкою проживає її син ОСОБА_2 , який у березні 2022 року вселився у будинок самовільно. ОСОБА_2 у вказаному будинку не зареєстрований. Відповідач у житловому будинку створює антисанітарні умови, веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. З моменту вселення відповідача у будинок позивачка потерпає від постійного домашнього насильства з його сторони, що виражається в умисних діях фізичного та психологічного характеру. У зв`язку з поведінкою відповідача вона зверталася до правоохоронних органів, проте це жодного впливу на відповідача на має. Відповідачу було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 30.09.2022, який відповідач відмовився виконувати. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті житлово-комунальних послуг відповідач участі не приймає. Як власник будинку, позивачка в наслідок незаконного вселення сина та створених ним умов проживання, позбавлена можливості вільно на власний розсуд користуватися та розпоряджатися своїм житловим будинком. Добровільно покинути житловий будинок відповідач відмовляється.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 14 березня 2023 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Суворов В.В. позов підтримали та просили його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «ОМТБІ та РОН» від 22.11.2011 № 32133858 (а.с.9).
Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № П1-146927-ф/л від 23.09.2022 у будинку за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована ОСОБА_1 (а.с. 8).
Як вбачається з термінового заборонного припису стосовно кривдника від 30.09.2022 серія АА №229561 ОСОБА_2 заборонено до 05.10.2022 будь-яким способом контактувати з постраждалою особою - ОСОБА_1 (а.с. 10).
Також, як вбачається з листа Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП В Одеській області від 12.10.2022 № 60/126аз, за зверненням ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 11).
- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 6 місяців;
- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 6 місяців;
- заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців;
- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців. (а.с. 34 - 36).
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що відповідач висловлюється нецензурною лайкою на адресу своєї матері ОСОБА_1 , застосовує фізичне насилля, зловживає алкогольними напоями. Привів будинок в антисанітарний стан. Зазначила, що вона двічі була присутньою, коли позивачка у зв`язку з поведінкою відповідача викликала поліцію.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 64 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до частини 1 статті 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Згідно зі ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
У пункті 27 рішення ЄСПЛ від 17 травня 2018 року у справі «Садов`як проти України» зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене «згідно із законом», не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8 Конвенції, і не вважається «необхідним у демократичному суспільстві».
У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2020 року у справі «Левчук проти України» зазначено про те, що там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала неодноразових актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Серед іншого, ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя. Якщо встановлено, що на конкретну особу націлені систематичні дії, і за ними ймовірно йтимуть подальші випадки насильства, окрім реагування на конкретні випадки, органам влади може бути запропоновано вжити відповідних заходів загального характеру для боротьби з основною проблемою та запобігання жорстокому поводженню в майбутньому.
При вирішенні спору по суті суд враховує, що відповідач тверджень позивачки не спростував, а також враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не з`явився у судове засідання, не надав відзив на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивачки і надані нею докази в обґрунтування позовних вимог.
Таким чином, з огляду на наявність достатніх підстав вважати, що позивачка зазнає домашнє насильство зі сторони відповідача у зв`язку з чим у неї існує небезпідставні побоювання за власну безпеку, наявність ризику продовження домашнього насильства з боку відповідача в майбутньому, якщо сторони продовжуватимуть проживати в одній квартирі, суд вважає наявними обставини, передбачені статтею 116 ЖК України, яка є ефективним засобам захисту прав позивачки у цій справі, що є підставою для задоволення позову та виселення відповідача ОСОБА_2 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який є одноособовою власністю позивачки, без надання йому іншого житлового приміщення.
Керуючись ст. ст.12,13,76,77,141,259,263,264,265,268,272,273 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення, задовольнити.
Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , без надання йому іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20 липня 2023 року.

Суддя Ю.І. Ковтун