Дата документу 13.07.2023
Справа № 334/3603/23
Провадження № 2/334/1739/23
УХВАЛА

про відмову у задоволення заяви

про забезпечення позову

13 липня 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Аворник Лариси Вікторівни про забезпечення позову,

за участю: представника позивача адвоката Аворник Л.В., відповідачки ОСОБА_2 та її представника адвоката Мосіної О.В.,

встановив:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Аворник Л.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним заповіт від 28.07.2022 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Банковською Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 167.

12.07.2023 представник позивача подала заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що спірним заповітом ОСОБА_3 заповіла все своє майно відповідачці ОСОБА_2 . До складу спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_3 , належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Відповідачка має можливість отримати свідоцтво про право на спадщину та здійснити відчуження житлового будинку, що увійшов до складу спадкового майна. Невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову, оскільки спадкове майно може перейти у власність інших осіб.

Представник позивача адвокат Аворник Л.В. заяву про забезпечення позову та обставини, якими вона обґрунтована, підтримала.

Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечила.

Представник відповідачки адвокат Мосіна О.В. проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечила, оскільки обрнаий представником позивача захід забезпечення позову не співвідноситься з предметом спору.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, думки учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру, що передбачене частиною одинадцятою статті 150 ЦПК.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 4 постанови від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанова № 9), згідно з пунктом 1 частини першої статті 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з пунктом 43 рішення у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

У пункті 6 Постанови № 9 зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

При цьому, в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Так, з позовної заяви та доданих до неї письмових доказів вбачається, що між сторонами дійсно існує спір щодо визнання заповіту недійсним, а отже вказаний спір є немайновим.

З огляду на викладене, вбачається висновок, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, який може бути застосований лише у майнових спорах, не співвідноситься з предметом позову, а тому вказаний захід забезпечення позову не буде спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 157, 260, 268 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повна ухвала складена 14 липня 2023 року.

Суддя: