Справа №:755/9915/23
Провадження №: 2-н/755/626/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" липня 2023 р.м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Вивчивши матеріали заяви про видачу судового наказу на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства щодо форми та змісту процесуального документа, суддя приходить до наступних висновків.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК).

Виходячи з поняття підсудність у цивільному судочинстві як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Питання про підсудність справ визначається цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.(статті 162 Цивільного процесуального кодексу України)

Вимоги, яким має відповідати форма і зміст заяви про видачу судового наказу, викладено у статті 163 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, зокрема, за пунктом 2 ч. 2 вказаної статті заява про видачу судового наказу має містити:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Проте подана заява подана без дотримання вимог п.2 ч.2 ст.163 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки заявником (стягувачем) не зазначено адресу місця реєстрації боржника - ОСОБА_2 , в заяві міститься запис щодо адреси - «невідома».

За змістом положень ч. 1 та ч. 2 ст. 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника.

Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на викладене, відсутні підстави для відкриття наказного провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини, оскільки у заяві не зазначено індивідуальні дані щодо боржника ОСОБА_2 - його місце проживання, що дає підстави суду відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя роз`яснює, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. (ч. 1 ст. 166 ЦПК України)

Враховуючи наведене та керуючись статтями 27, 162, 164, 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

С у д д я