Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2725/23
Провадження № 2/711/1189/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 липня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.

за участі:

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила змінити розмір стягуваних з відповідача на її користь аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_4 з твердої грошової суми в розмірі 500 грн. щомісячно до розміру частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів встановленого законом на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення аліментів в новому розмірі з моменту подачі позову до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що рішенням суду від 19.09.2012 року відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі 500 грн. на місяць на утримання їх неповнолітньої доньки. Натомість на теперішній час донька сторін потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки збільшились потреби в навчанні, розвитку та іншому. Вказує, що відповідач працевлаштований, не має на утриманні інших осіб та має можливість матеріально допомагати утримувати доньку.

Відповідач позовні вимоги визнав частково та у поданому до суду відзиві вказав, що не заперечує проти зміни способу стягнення з нього аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, щоб в подальшому стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили судовим рішенням про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування своєї позиції у відзиві зазначено, що відповідач не відмовляється від свого обов`язку з утримання доньки і сплачує на користь позивачки аліменти в більшому розмірі, ніж був визначений рішенням суду. Проте на теперішній час на утриманні відповідача знаходиться хвора мати, 1959р.н., яка потребує постійної допомоги через хвороби, а також його цивільна дружина та її неповнолітній син. Вказує, що єдиним видом його доходів є заробітна плата, яку він отримує як військовослужбовець Збройних Сил України, а відтак стягнення з нього аліментів на користь позивачки в розмірі частини всіх його видів заробітку становитиме для нього надмірний тягар матеріального навантаження.

16.05.2023р. судом відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15.06.2023р. позивачкою подано до суду заяву про уточнення змісту позовних вимог.

04.07.2023р. від представника відповідача адвокат Ульянов С.М., який діє на підставі ордеру серії СА №1056673 від 07.06.2023р., на адресу суду надійшов відзив проти позову, в якому викладено позицію відповідача стосовно позовних вимог.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та без участі її представника, а також вказала, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги визнає частково та підтримує позицію, викладену у письмовому відзиві. Додатково пояснив, що на теперішній час він домовився з позивачкою та сплачує їй в позасудовому порядку аліменти в розмірі 7000 грн. на місяць. Додав, що він має забезпечувати свою сім`ю (цивільна дружина та її син) та допомагати своїй матері, а тому не має можливості сплачувати аліменти позивачці в розмірі частини всіх його доходів. Також пояснив, що на теперішній час розмір його щомісячного заробітку складає близько 20 000 грн., а також періодично додатково він отримує доплати за участь у бойових діях в розмірі близько 30 000 грн.

Представник відповідача адвокат Ульянов С.М. в судовому засіданні також частково заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.09.2012р. у справі №2314/6141/2012 з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 26.07.2012р. і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи таке рішення та визначаючи розмір аліментів суд виходив з того, що відповідач є батьком дитини, має нерегулярний мінливий дохід і в добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги своїй доньці.

Донька сторін проживає з матір`ю і у зв`язку із тим, що дорослішає, має потребу у більшому матеріальному забезпеченні, а стягувані з відповідача аліменти не забезпечують навіть чверті встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач на теперішній час має стабільний щомісячний дохід у вигляді грошового забезпечення, оскільки є військовослужбовцем Збройних Сил України та приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

На теперішній час відповідач не має зобов`язань по утриманню інших фізичних осіб, окрім своєї доньки, які б підтверджувались судовими рішеннями.

За таких обставин позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини, внаслідок яких виник спір щодо розміру аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини, який регулюється нормами Сімейного кодексу України (далі СК).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (а. 2 ч. 3 ст. 181 СК).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

За положеннями статті 192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2017р. у справі №6-143цс13 та підтримана постановами Верховного Суду від 12.09.2018р. у справі №459/2181/17, від 16.06.2021р. у справі №643/11949/19.

По обставинам справи слід констатувати, що на теперішній час матеріальний стан позивачки істотно змінився, оскільки збільшились матеріальні витрати на задоволення потреб дитини, яка в силу вікового цензу потребує більшого матеріального забезпечення. В цьому контексті обґрунтованими є доводи позивачки, що дитина у віці від 6 до 18 років потребує більшого матеріального забезпечення ніж дитина у віці до 6 років. Зазначена теза визнається на законодавчому рівні, оскільки законом визначено істотно більший розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років ніж для дітей молодшого віку.

Так відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 01.01.2023р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років складає 2272 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років 2833 грн.

Враховуючи зазначене цілком обґрунтованими є доводи позивача про те, що розмір аліментів на рівні 500 грн. на місяць є недостатнім для задоволення потреб дитини та забезпечення її гармонійного розвитку.

Також в судовому засіданні встановлено, що поліпшився матеріальний стан платника аліментів, оскільки останній має стабільний дохід у вигляді заробітку.

Отже, підставами для зміни розміру та способу стягнення аліментів є поліпшення майнового стану відповідача (зміна характеру доходів з мінливого на стабільний) та збільшення матеріальних потреб дитини внаслідок істотних змін фінансово-економічного стану в державі (істотне збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), що відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 192 СК є підставою для зміни розміру та способу стягнення аліментів.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо визначення розміру аліментів в частці від заробітку варто звернути увагу, що діюча редакція ч. 3 ст. 181 СК передбачає виключне право отримувача аліментів визначати спосіб їх стягнення. Визначальним є якнайкраще забезпечення інтересів дитини і її потреб. Натомість варто зауважити, що визначення розміру аліментів у частці від доходів батька є більш надійним способом захисту інтересів дитини, оскільки в такому випадку розмір матеріального забезпечення дитини є гнучким (змінюваним) і залежить від об`єктивних факторів та показників економічного розвитку суспільства (заробітна плата (мінімальна і середня), прожитковий мінімум тощо).

По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідач не заперечує проти зміни способу стягнення з нього аліментів з твердої грошової суми на частину від заробітку, але вважає за необхідне визначити розмір відповідної частини на рівні 1/6, а не 1/4, як того просить позивачка. Натомість, в цьому контексті слід звернути увагу, що за змістом ч. 5 ст. 183 СК розмір стягуваних аліментів на одну дитину за ставкою 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів є безспірною вимогою, оскільки може бути визначений судом в порядку наказного провадження, а відтак зменшення розміру такого розміру має обґрунтовуватись обставинами, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час відповідач має стабільний дохід і не має законодавчо визначених безумовних зобов`язань по утриманню інших осіб, окрім своєї доньки ОСОБА_4 .

В цьому контексті слід звернути увагу, що за змістом положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Суд критично ставиться до доводів відповідача про наявність в нього зобов`язань по утриманню жінки, з якою він фактично проживає однією сім`єю, та її дитини. В цьому контексті слід звернути увагу, що фактичне спільне проживання чоловіка і жінки однією сім`єю не створює в них прав та обов`язків подружжя (ч. 2 ст. 21 СК), а відтак і не обумовлює виникнення в таких осіб права на утримання, окрім випадків, передбачених ст. 91 СК.

Стосовно доводів відповідача про наявність у нього на утриманні його хворої матері суд зауважує, що обов`язок по утриманню повнолітніми сином чи донькою своїх батьків виникає за умови, якщо батьки є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги (ч. 1 ст. 202 СК). З пояснень відповідача судом встановлено, що відповідач проживає окремо від своєї матері, оскільки остання проживає разом з донькою (сестрою відповідача). Сам по собі факт наявності хвороб у матері відповідача не свідчить про її непрацездатність та потребу матеріальної допомоги з боку сторонніх осіб. До того ж відповідачем не надано суду доказів надання ним саме матеріальної допомоги своїй матері.

Таким чином, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту перебування на його утриманні інших осіб, окрім його неповнолітньої доньки. До того ж по обставинам спірних правовідносин з пояснень відповідача судом встановлено, що розмір його щомісячного доходу складає близько 50000 грн., а відтак дозволяє сплачувати аліменти та задовольняти власні потреби.

Отже, оцінивши обставини справи суд приходить до висновку, що з огляду на принцип паритетності побудови сімейних відносин (ч. 2 ст. 1 СК) та зміст засад справедливості, добросовісності і розумності (ч. 9 ст. 7 СК), відповідач зобов`язаний надавати своїй дитині матеріальну допомогу у вигляді аліментних платежів в розмірі частки з усіх видів його доходів, що є належним та достатнім заходом матеріального забезпечення дитини та виконанням батьківського обов`язку за рахунок якого існуватиме справедливий баланс забезпечення інтересів дитини та недопущення надмірного обмеження прав та законних інтересів відповідача.

За таких обставин позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими в цій частині, а тому підлягають задоволенню.

Разом з тим, слід звернути увагу, що аналіз змісту положень СК свідчить, що на правовідносини про зміну розміру стягуваних аліментів (ст. 192 СК) не розповсюджуються правила, передбачені ст. 191 СК щодо часу, з якого присуджуються аліменти, а відтак у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання законної сили рішенням про зміну розміру аліментів. Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Окремо також слід звернути увагу, що положення ст. 183 СК не передбачають можливості визначення рішенням суду про стягнення аліментів верхнього порогу їх розміру. Обмеження щодо визначення судом максимального порогу стягуваних з боржника аліментів (не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину) допустимо лише в рамках наказного провадження. Таким чином, ухвалення судом рішення про визначення розміру аліментів у релевантному значенні буде порушенням законних прав та інтересів дитини, а відтак не відповідатиме вимогам законності.

За таких обставин необґрунтованими є позовні вимоги в частині, що передбачає вимогу про стягнення аліментів у зміненому розмірі з дати пред`явлення позову до суду та вимогу, що щомісячний розмір аліментів має складати не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину.

Щодо судових витрат, то згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовна заява надійшла до суду 01.05.2023р., а отже за розгляд такої заяви відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1073,80 грн. Оскільки позов підлягає до задоволення, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1073,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 264, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.09.2012 року на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з моменту набрання рішенням законної сили із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі частини всіх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси №2314/6141/2012 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 073 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 19 липня 2023 року.

Головуючий: В.М. Скляренко