КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Хайнацький Є.С.
Апеляційне провадження №22-ц/824/5908/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В. , Нежури В.А.

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 03 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Милимко Наталії Миколаївни, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про визнання дій приватного нотаріуса неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

У позові зазначав ,що на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Милимко Н.М. укладено договір купівлі - продажу від 11 липня 2012 року садового будинку за реєстровим номером 2435, та договір купівлі-продажу від 11 липня 2012 року земельної ділянки за реєстровим номером 2433, які порушують права добросовісного набувача ОСОБА_1 , та охоронювані законом інтереси.

На думку позивача вказана довіреність не відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того ,відповідно до інформації ,що міститься в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів - бланк ВРС 339484 (на якому вчинена довіреність) згідно із кодом витрачання є Свідоцтвом про право на спадщину, виданим 02 липня 2012 року.

Все це свідчить про те ,що приватний нотаріус грубо порушила вимоги чинного законодавства , її дії носять завідомо протиправний характер.

У прохальній частині позову просив:

- визнати неправомірними, незаконними та такими, що грубо порушують вимоги чинного законодавства, дії приватного нотаріуса Милимко Н.М. при вчиненні нотаріальної дії;

- зобов`язати Міністерство юстиції України, його територіальні органи, внести подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 03 січня 2023 року відмовлено у відкритті провадження (п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою про відмову у відкритті провадження, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ту обставину, що суд першої інстанції приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження, не з`ясував характер спірних правовідносин, вважає, що саме в порядку цивільного судочинства має бути розглянутий його позов.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 06 липня 2023 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило, а тому колегія суддів вважає ,що відсутні підстави вважати причини неявки осіб поважними . ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За приписами ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій, або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат").

Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Слід зазначити, що незалежно від того, є нотаріус приватним чи працює у державній нотаріальній конторі (закон №3425-XII фактично прирівнює за правовим статусом державних і приватних нотаріусів), він не може вважатися суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням положень ст.17 КАС можна дійти висновку про неможливість розгляду в порядку адміністративного судочинства справ щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні. А отже, виходячи з положень ст.15 ЦПК, такі справи повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи норми ст.50 закону №3425-XII та норми «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право.

Правовідносини, що виникають між нотаріусами та іншими суб`єктами нотаріальної діяльності, є суто процесуальними за своєю сутністю і не можуть характеризуватися як владні відносини у розумінні КАС.

Про це йдеться в узагальненні ВССУ від 07 лютого 2014 "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні"

Висновок суду першої інстанції, що між сторонами виник публічно-правовий спір про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, і цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів є помилковим, з огляду на ту обставину, що суд не визначився з характером правовідносин, не розмежував які вимоги мають розглядатися у цивільному судочинстві, які в адміністративному, чи є вони взаємопов`язаними.

Перевіряючи законність і обґрунтованість постановленої ухвали , в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню,з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,379, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 03 січня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 12 липня 2023 року.

Головуючий:

Судді: