У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Роїк Д.Я. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Одеської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Просить суд ухвалити рішення, яким:

Скасувати наказ №111-п від 24.03.2023 р . про звільнення «Про припинення трудового договору», поновити ОСОБА_1 на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини патоморфологічного відділу Одеської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Стягнути з Одеської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів витрати пов`язані з наданням юридичної допомоги.

Стягнути з Одеської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів судовий збір.

Разом з тим, в порушення вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України позивач не виконав вимог, які ставляться до позовної заяви при зверненні до суду, які унеможливлюють відкриття провадження по справі.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

У п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України визначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Позивачем заявлено вимогу майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, позивачем не зазначено ціну позову щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, позивачу необхідно зазначити ціну позову щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд звертає увагу, що у п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 1% від ціни позову, але не менше ніж розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 073,60 грн та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, позивачем пред`явлено 3 (три) позовні вимоги (дві вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру), за одну з яких він є звільненою від сплати судового збору (стягнення заробітку за час вимушеного прогулу).

У порушення вказаних вимог позивачем не сплачено судовий збір за дві вимоги немайнового характеру .

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2146,00 грн та надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору до суду.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач ставить вимогу про поновлення на роботі на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини патоморфологічного відділу Одеської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачівч, між тим, позивачем не вказано, коли саме він дізнався про порушення його трудових прав. Також не зазначено дату, з якої позивач просить поновити її на роботі, на посаді провідного лікаря ветеринарної медицинипатоморфологічного відділу. Окрім цього, не зазначено суму, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, та не надано відповідного розрахунку суми, що підлягає стягненню.

Позов також не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. При цьому в позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Необхідність конкретизації позовних вимог та їх обґрунтування обумовлена тим, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин справа не може бути прийнята до провадження і позивачу необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулузалишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків 5 (п`ять) днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.Я. Роїк