Справа №760/6422/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 червня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

секретар судового засідання - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

04 березня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів, у якому просила стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 76932, 87 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 23502, 79 грн., а всього 100435, 66 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 01 жовтня 2005 року по 19 жовтня 2014 року сторони перебували в шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 липня 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), з 28 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач зобов`язання з утримання сина виконує неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 01 лютого 2019 року згідно розрахунку державного виконавця має заборгованість у розмірі 76932, 87 грн.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 196 СК України на підставі розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем, позивачем було проведено розрахунок пені, яку відповідач повинен сплатити у зв`язку з простроченням виплати аліментів за період з 01 серпня 2017 року по 01 лютого 2019 року у розмірі 23502, 79 грн.

Загальна сума заборгованості по аліментам разом з неустойкою становить 100435, 66 грн. та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 04.03.2019 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 20 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 13 травня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, щодо заочного рішення не заперечила.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує позивач.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №3387.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року у справі №760/1688/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

17 березня 2015 року Солом`янським районним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі №760/1688/15-ц про стягнення аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованості НОМЕР_4, складеного 05 грудня 2018 року державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Мигловець Л.М., заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з серпня 2017 року по листопад 2018 року становить 65902, 23 грн. (станом на 01.12.2018 року).

Відповідно до розрахунку заборгованості НОМЕР_4/8, складеного 14 лютого 2019 року старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Єрмаковою О.А. заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з грудня 2018 року по січень 2019 року становить 11030, 66 грн. Загальний розмір заборгованості станом на 01.02.2019 року становить 76932, 87 грн.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вказані розрахунки на момент вирішення даного спору не оскаржені та не визнані необґрунтованими. Доказів на підтвердження погашення заборгованості по аліментам або про часткову сплату грошових коштів в рахунок погашення заборгованості по аліментам суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Встановлено, що постановою держаного виконавця Солом`янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Мигловця Л.М. від 02 липня 2018 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_4 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі у розмірі 49941, 36 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року у справі №760/19731/18 оголошено розшук боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_4.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року у справі №753/484/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 150 годин суспільно корисних робіт. Судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 не сплачує аліменти ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

На підставі викладено суд доходить висновку про систематичне невиконання відповідачем обов`язку з утримання малолітнього сина ОСОБА_4 та ухилення від сплати аліментів за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року у справі №760/1688/15-ц. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банківськими установами відповідач суду не надав. За таких обставин, суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, який неналежно виконував покладний на нього ст. 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у зв`язку з чим наявні передбачені ст. 196 СК України підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів.

В позові позивачем наведено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати аліментів, який здійснений з урахуванням даних розрахунків заборгованості по аліментах, складених державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Мигловець Л.М. та старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Єрмаковою О.А.

Розрахунок містить розмір поточних аліментів, які підлягали до сплати відповідачем щомісячно за період з серпня 2017 року по січень 2019 року включно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною 4 статті 71 цього Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Таким чином, у разі виникнення заборгованості для платника аліментів настає відповідальність передбачена частиною першою статті 196 СК України.

Відповідно до змісту вказаної норми, пеня за прострочення сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати.

Одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у разі виникнення заборгованості не залежно від того погасив таку заборгованість платник аліментів чи ні за весь період прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення.

За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що позивачка здійснила розрахунок пені за заборгованість по сплаті аліментів, який не відповідає актуальній практиці Верховного Суду, суд здійснює розрахунок самостійно.

Сукупний розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів становить 210523, 40 грн. та є більшим 100% від суми заборгованості за аліментами відповідача ОСОБА_2 , яка встановлена державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Мигловець Л.М. та старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Єрмаковою О.А. у загальному розмірі 76932,87 грн.

З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 13 ЦПК України в частині розгляду позовних вимог виключно в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги відсутність доказів щодо неможливості відповідачем з поважних причини оплачувати аліменти на утримання синів такий тривалий час і встановлені судом обставини, щодо не виконання відповідачем свого обов`язку як батька утримувати своїх дітей, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) внаслідок несплати аліментів за період з серпня 2017 року по січень 2019 року у розмірі 23502,79 грн.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII. Так, визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Такий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №464/6206/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №537/4755/16-ц (провадження №61-20760св19), від 17 листопада 2021 року у справі №569/14819/19 та узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року в справі №125/2525/18 зроблено висновок, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні

Вимоги статті 194 СК України до правовідносин, які склалися між сторонами, після звернення позивача до виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_4 не застосовуються, оскільки заборгованість за аліментами виникла після відкриття виконавчого провадження і повторному стягненню не підлягає.

Посилання позивача на те, що заборгованість за аліментами може бути стягнута у загальному порядку не відповідає принципу ефективності судового захисту, адже на її користь судом вже було ухвалене рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, тобто судовим рішенням її право вже було захищено. Отже вимога позивачки про стягнення заборгованості за аліментами у цій справі може спричинити подвійне стягнення аліментів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для додаткового стягнення з відповідача заборгованості за аліментами, що виникла під час примусового виконання рішення суду, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь позивачки заборгованості по виплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 76932,87 грн.

З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

В порядку статті 141 ЦПК України, приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного позову до суду, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 155, 180, 195, 195, 196 СК України, ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 19, 76, 81, 89, 133, 178, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2017 року по січень 2019 року у розмірі 23502 (двадцять три тисячі п`ятсот дві) гривні 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Кушнір