Справа 206/2280/22
Провадження 2/206/55/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючої-судді Плінської А.В.

при секретарі Крижко О.А.

з участю представникапозивача- відповідача

ОСОБА_1

представника відповідача- позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі за правилами позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, нарахованої за період з 26 травня 2014 року по 08 лютого 2022 року та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

встановив:

В серпні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, нарахованої за період з 26 травня 2014 року по 08 лютого 2022 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на примусовому виконанні у провадженні державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами, нарахованими за період з 26 травня 2014 року по 8 лютого 2022 року в рамках виконавчого провадження №68603111 при примусовому виконанні виконавчого листа №206/3378/14-ц від 4 лютого 2022 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що перебувають із ОСОБА_4 в шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_5 . Через непорозуміння між подружжям ОСОБА_4 зверталась до суду в квітні 2014 року із позовом щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Подружжя між собою примирилось, тож позов про розірвання шлюбу було залишено без розгляду. Позов же про стягнення аліментів був задоволений, однак про таке рішення ОСОБА_3 не знав, копію не отримував, а дізнався лиш у лютому 2022 року. Після сварки між подружжям в січні 2022 року ОСОБА_4 знову звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньки, про даний факт останньою було повідомлено ОСОБА_3 . Зважаючи на той факт, що ОСОБА_3 брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, ним було укладено угоду із адвокатом на представництво його інтересів, яка в ході надання правової допомоги і виявила через портал «Судової влади» існування рішення про стягнення аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки.

ОСОБА_4 отримала виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання доньки згідно рішення за 2014 рік 8 лютого 2022 року та звернула його до виконання, а судовий наказ про стягнення аліментів було скасовано на підставі заяви самої ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що з 2014 року проживали з дружиною однією сім`єю, він ніс витрати на утримання як будинку та сім`ї, має пільги на оплату комунальних послуг, постійно здійснював перекази на картки дружини та доньки. Крім того, його карткою користувалась і дружина, розраховуючись за продукти харчування, придбавав дружині авто у вказаний період, їздив із донькою в санаторій у 2021 році, відтак вважає, що підстав для нарахування заборгованості за аліментами в період часу з 26 травня 2014 року по 8 лютого 2022 року не має, адже в цей період він ніс обов`язки по утриманню сім`ї добровільно, не знаючи про існування рішення про стягнення аліментів.

Ухвалою від 28 вересня 2022 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

4 жовтня 2022 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 153 904 грн. 82 коп. На обґрунтування своїх вимог відповідачка позивачка вказала, що від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через постійні непорозуміння сторони фактично припинили шлюбно сімейні відносини. Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, але на час подання зустрічного позову рішення по справі не прийнято. На підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2014 року ОСОБА_3 повинен сплачувати аліменти на утримання доньки, про існування рішення він знав, позовні вимоги визнав, однак подружжя домовилось між собою про добровільну оплату то ж за примусовим виконанням рішення ОСОБА_4 не зверталась. В зв`язку із затримками з оплатою та нерегулярністю виплат в подальшому ОСОБА_4 звернулась до виконавчої служби за примусовим виконанням рішення суду, було відкрито виконавче провадження та державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості за період з 26 травня 2014 року по 31 травня 2022 року, що складає 153 904 грн. 82 коп., відповідно позивачка просить стягнути від даної суми пеню, що виникла з вини ОСОБА_3 у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, про що надали суду відповідний розрахунок та її розмір складає 2 038 260 грн. 13 коп., але з урахуванням положень ч. 1 ст. 296 СК України просять обмежитись стягненням лише 153 904 грн. 82 коп., а також витрати на правову допомогу, при цьому відмовивши в задоволенні первісного позову.

Ухвалою від 12 жовтня 2022 року було прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_4 до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3

13 жовтня 2022 року ОСОБА_3 подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в якому вказує, що рішення суду про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 не отримував, тож не був обізнаний про необхідність сплати аліментів та їх розміру, добровільно, як батько, та чоловік утримував родину. Той факт, що позивачка з 2014 року не зверталась щодо примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів підтверджує, що вони проживали однією сім`єю, дитина і родина забезпечувалась усім необхідним тож відсутні підстави для нарахування заборгованості по сплаті аліментів за минулий час.

Ухвалою від 09 листопада 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивачка відповідача підтримала первісні позовні вимоги та просила відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача-позивача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення первісних позовних вимог та просила задовольнити зустрічний позов.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 5 березня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (Т. 1 а.с. 85).

Від шлюбу у подружжя народилась донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (Т. 1 а.с. 69).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2014 року по справі №206/3378/14-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало чинності 24 червня 2014 року. (Т. 1 а.с. 70).

8 лютого 2022 року ОСОБА_4 було отримано виконавчий лист по вищевказані справі, що сторонами не оспорювалось, та підтверджується розпискою на заяві про видачу копії судового рішення (Т.1 а.с. 14 зворот) та звернуто його до виконання.

10 лютого 2022 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №206/3378/14-ц від 4 лютого 2022 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки _Анни, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (Т.1 а.с. 14).

Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по виконавчому листу №206/3378/14 ц про стягнення аліментів з ОСОБА_3 за період з жовтня 2016 року по березень 2022 року заборгованість зі сплати аліментів складає 38 991 грн. 91 коп.

Як на підставу позову позивач посилається на частину 2 статті 197 СК України, якою передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз статті 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду 1) наявність тяжкої хвороби 2) або іншої обставини, що має істотне значення.

За правилами частини 4статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч. 8 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження " спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3 від 15 травня 2006 рокусуд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Обґрунтовуючи підстави позову про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, позивач відповідач ОСОБА_3 вказує, що в період з 26 травня 2014 року по 8 лютого 2022 року проживали з ОСОБА_4 та донькою разом в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільний побут, мали спільне господарство.

Ту обставину, що подружжя проживало разом з 2014 року по 2022 рік підтвердили також в судовому засіданні свідки: ОСОБА_8 , яка показала, що постійно приходила в будинок дітей до онучки, приносила їй щось смачненьке, банківська картка сина для розрахунків була у ОСОБА_4 , так як на той час син перебував часто в зоні АТО. Подружжя ОСОБА_9 , як і всі, іноді сварились, але жили разом. Син придбав невістці авто, аби та могла возити дитину куди потрібно. Свідок ОСОБА_10 показала, що продала ОСОБА_3 свій автомобіль Хонда за 6 000 дол. США, яку той купив для дружини аби та возила дитину. ЇЇ чоловік та ОСОБА_3 спілкуються, приїжджали до них, вони були усі разом. ОСОБА_4 казала їй, що чоловік остогид та вона підмішує йому снодійне, щоб він більше спав і не набридав. В 2021 році відпочивали сім`ями на ОСОБА_11 , ОСОБА_3 був разом з донькою та повністю її забезпечував, у них прекрасні стосунки. Свідок ОСОБА_12 показав, що є сусідом ОСОБА_9 , сам будівельник, тож допомагав будувати. Романюки постійно жили як одна сім`я. ОСОБА_3 купував в нього молоко для дитини, було все наче добре, не бачив, щоб сварились, був часто у них на подвір`ї, а лиш в 2022 року подружжя ОСОБА_9 розбіглось. Знає родину ОСОБА_9 років з 10 і лише рік як не бачить в будинку ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_13 суду показав, що брат постійно жив з дружиною та донькою однією сім`єю, під одним дахом, вели господарство, приходили разом до батьків, брат усім забезпечував сім`ю, він часто у них був в гостях. Брат купив дружині автомобіль Хонда, аби та возила доньку на гуртки, яку вона потім перегнала до батьків. Десь у 2017-2018 році їздили разом з батьками ОСОБА_14 усі на ставок, потім на відпочинок в ОСОБА_15 їздили. Був у брата щомісяця або раз в кілька місяців. Свідок ОСОБА_16 , який також є сусідом ОСОБА_9 показав, що знає сім`ю років з 10. Спілкувались, допомагали один одному по сусідськи. Розповів, що живе навпроти будинку ОСОБА_9 та не знав, що у них щось не гаразд, адже постійно бачив як сідали разом в авто кудись їхали. Коли ОСОБА_3 був у відрядженні то телефонував до нього, аби той глянув до котла, оскільки щось не працювало, а дитина і дружина дома, переживав за них, щоб холодно не було, тож ходив дивитись до котла. Свідок ОСОБА_17 , який є також сусідом ОСОБА_9 пояснив, що є власником будинку навпроти та знає родину ОСОБА_9 більше 10 років, сім`ями не спілкувались, проте як сусід бачив родину постійно, бачив як кудись їхали, щось прибирали на подвір`ї разом, авто в них було, ОСОБА_9 і дружині автомобіль купив, більше спілкувались з ОСОБА_3 , іноді щось допомагав з котлом або сваркою. ОСОБА_9 хороший батько і чоловік, добре до них відносився. Свідок ОСОБА_18 , що теж є сусідом ОСОБА_9 показав, що спілкувався більше з ОСОБА_19 , знає родину з 2010 року. Подружжя разом їздили на море, коли в 2014 році ОСОБА_9 був в ротації то сусіди підстраховували, запускали генератор для дружини, ще щось. Подружжя разом їздило на закупи, він настраював у них вдома інтернет, роутер, ОСОБА_20 була удома. Бачив посиденьки з друзями, один раз теж був присутній у них. ОСОБА_21 приходив до ОСОБА_9 , у них є піаніно, грав на ньому. Допомагав їм вибирати для доньки планшет, ноутбук, гіроскутер. Свідок ОСОБА_22 показав, що з ОСОБА_3 знайомі десь з 2006 року. Десь у 2018 чи 2019 році їздили разом з ОСОБА_9 на море в ОСОБА_15 , спілкувались ОСОБА_9 нормально, конфліктів при них не було, розраховувався завжди за все ОСОБА_3 . Іздили разом з батькам ОСОБА_14 відпочивати на озеро.

Натомість свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що подружжя проживало разом до 2014 року, ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями, тож донька з онукою проживали у них, коли він їхав в АТО донька з онучкою йшли до дому. Усі продукти оплачувала донька, коштів на утримання батько не надавав, донька працювала, мала хороший дохід. Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що проживає навпроти батьків ОСОБА_14 . Спілкувалась з ОСОБА_25 , остання десь з 2014 року проживала у батьків багато часу, казала їй, що у них розлад в сім`ї, дідусь постійно кудись онуку возив. Свідок ОСОБА_26 суду показала, що працювала разом з ОСОБА_25 , чоловіка якої бачила кілька разів. Років з 5-7 останніх ОСОБА_20 часто жила у батьків, їздила звідтіля на роботу, дідусь займався онукою. Свідок ОСОБА_27 суду повідомила, що їй не відомо нічого про утримання ОСОБА_3 родини, знає лиш, що ОСОБА_20 працювала та казала їй десь у 2016-2017 роках, що хоче розлучитись.

Із рішення Самарського суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2014 року про стягнення аліментів слідує, що ОСОБА_3 був обізнаний про слухання справи за позовом ОСОБА_4 до нього про стягнення аліментів, адже подав до суду заяву про визнання позовних вимог. Не отримання ним рішення суду за наслідком розгляду справи не нівелює рішення суду про стягнення аліментів, а також те, що воно набрало чинності і що рішення суду має виконуватись.

З матеріалів справи абсолютно очевидно слідує, що ОСОБА_4 звернулась щодо примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів лише через 8 років після його винесення, при цьому ОСОБА_3 впродовж цих років ніс витрати на утримання доньки та дружини добровільно в розмірі, якому було необхідно на той чи інший момент або ж, як уже подружжя між собою домовлялось, що підтвердила в судовому засіданні і представник відповідача-позивача, як пояснення тому, чому ОСОБА_28 стільки років не зверталась за примусовим виконанням рішення суду про стягнення аліментів. Зокрема на підтвердження витрат на утримання дружини та доньки надано відповідні квитанції та роздруківки про рух по картці ОСОБА_3 (а.с.22-33).

Із показів свідків слідує, що подружжя ОСОБА_9 постійно проживало за адресою: АДРЕСА_1 . Абсолютно очевидно, що за 8 років ОСОБА_28 разом з донькою інколи на певний період залишались і у її батьків, але вирішуючи в даному випадку спір щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами, суд враховує в першу чергу інтереси дитини та звертає увагу на той факт, що звільнення від сплати заборгованості за аліментами є правом, а не обов`язком суду.

Як слідує з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_3 , що було зроблено державним виконавцем під час розгляду даної справи, сума заборгованості, з чим погодились сторони в судовому засіданні, склала 38 999 грн. 91 коп. Даний розмір не є значним, враховуючи період розрахунку, а це майже 8 років та час пред`явлення виконавчого листа до виконання. Враховуючи, що ОСОБА_3 все ж таки був обізнаний про існування справи про стягнення аліментів, погодився з такими вимогами, весь цей час виконував обов`язок як батька щодо утримання дитини, абсолютно очевидно що в строки і розмірах, які влаштовували обох батьків, адже ОСОБА_28 впродовж 8 років не зверталась щодо примусового стягнення аліментів, за таких обставин, з метою захисту прав дитини, суд не вбачає підстав щодо звільнення ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами. Також відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України.

При цьому, суд при прийнятті такого рішення враховує та наголошує на положеннях ст. 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Вирішуючи позовні вимоги в цій частині, суд зважає на той факт, що ОСОБА_3 не було доведено у будь-якій формі щодо розміру аліментів, які він має сплачувати щомісяця на утримання дитини. Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_3 який суд розцінює як не значний, зважаючи на період розрахунку, а тому суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 відсутня в утворенні заборгованості по аліментах, адже весь час він добровільно утримував дитину, а заборгованість державним виконавцем було розраховано за минулий час на підставі поданого ОСОБА_25 виконавчого листа через 8 років з моменту винесення рішення, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині з цих підстав як і для стягнення витрат на правову допомогу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10-12, 81, 141,142, 264,265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, нарахованої за період з 26 травня 2014 року по 08 лютого 2022 року та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 19 липня 2023 року.

Суддя: А.В. Плінська