Провадження № 2/522/370/23
УХВАЛА

29 червня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря - Лахматової С.В.,

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ТОВ «Ключове рішення», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору фінансового лізингу та кредиту дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ТОВ «Ключове рішення», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору фінансового лізингу та кредиту дійсним.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 30 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

17.02.2022 справа знята з розгляду у зв`язку з знаходженням судді в нарадчій кімнаті по справі № 522/5919/21.

29.03.2022 у підготовче засідання учасники розгляду справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 18.05.2022 о 14 годині 30 хвилин.

18.05.2022 у зв`язку з замінуванням будівлі Приморського районного суду м.Одеси справа знята з розгляду. Підготовче засідання призначено на 15.06.2022 о 15 годині 00 хвилин.

15.06.2022 у підготовче засідання учасники розгляду справи не з`явилися. Від позивачки на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на території Івано-Франківської області та знаходженням адвоката Погібка О. у складі Збройних Сил України. Розгляд справи відкладено на 03.08.2022 о 14 годині 00 хвилин.

03.08.2022 у підготовче засідання учасники розгляду справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 15.09.2022 о 13 годині 45 хвилин.

15.09.2022 у підготовче засідання учасники розгляду справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 10.11.2022 о 10 годині 00 хвилин.

10.11.2022 у підготовче засідання учасники розгляду справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 21.11.2022 о 14 годині 00 хвилин.

21.11.2022 у підготовче засідання учасники розгляду справи не з`явилися, від позивача на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи до закінчення дії воєнного стану в Україні. Розгляд справи відкладено на 16.01.2023 об 11 годині 00 хвилин.

16.01.2023 у підготовче засідання учасники розгляду справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 16.03.2023 о 10 годині 15 хвилин.

16.03.2023 у підготовче засідання учасники розгляду справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 28.04.2023 о 10 годині 30 хвилин.

28.04.2023 у підготовче засідання учасники розгляду справи не з`явилися. Ухвалою суду від 28.04.2023 закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 15 хвилин «26» травня 2023 року.

26.05.2023 у судове засідання учасники розгляду справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 29.06.2023 о 09 годині 00 хвилин.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині вимог заявлених до ТОВ «Ключове рішення», виходячи з наступного.

Встановлено, що у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/5868/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення». Постановою господарського суду у вказаній справі від 17.01.2019 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення»банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває і на час розгляду цієї справи про що є відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип доступу до правосуддя, який згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини необхідно розуміти як здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Крім названих у наведених нормативних приписах спорів, пов`язаних із майновими вимогами до боржника, до них також відносяться спори про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, спори, пов`язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника.

Зазначені майнові спори підлягали розгляду та вирішенню за правилами цивільного судочинства або ж відносились до повноважень суду господарської юрисдикції та мали розглядатися останнім в окремому позовному провадженні (не у межах провадження у справі про банкрутство) залежно від суб`єктного складу, а саме з огляду на те, хто є позивачем у такому спорі.

21 жовтня 2019 року набрав чинності КУзПБ, пунктами 2, 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» якого визначено, що з дня введення його в дію Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втрачає чинність і подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі № 910/1116/18, від 12 січня 2021 року у справі № 334/5073/19.

У постановах від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, від 19 червня 2019 року у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Тому, зокрема, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію вказаного Кодексу має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

Вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не тільки з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано.

Положеннями частин першої, другої статті 131 КУзПБ передбачено, що майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу.

До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою та сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.

Якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Зазначений висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18 (916/1051/20), провадження № 12-14гс21 та постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 361/2328/17 (провадження № 61-12633св20).

Предметом розгляду у цій справі є вимоги позивача до ТОВ «Ключове рішення» про визнання дійсним укладеного останнім договору фінансового лізингу про приєднання до публічного договору № ODH0GX від 29.02.2016 року, відповідно до якого ТОВ «Ключове рішення» передано ОСОБА_1 у лізинг квартиру АДРЕСА_1 та оформленого у АТ КБ «Приватбанк» кредиту.

При цьому судом установлено, що підстави позову та надані докази вказують, що позовні вимоги стосуються захисту майнового права ОСОБА_1 , а отже, наслідком задоволення вимог, заявлених у цій справі, стороною якої є ТОВ «ТОВ «Ключове рішення»» та щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника. Отже, цей позов стосується майнових прав банкрута.

З урахуванням наведеного вимоги позивача, заявлені у цій справі до банкрута, мають розглядатися у межах справи про його банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ТОВ «Ключове рішення», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору фінансового лізингу та кредиту дійсним, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І. Ковтун