ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року м. Чернівці

Справа № 727/1633/23

Провадження №22-ц/822/603/23

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.,

секретар Тодоряк Г.Д.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

третя особа орган опіки та піклування Чернівецької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2023 року, головуючий у І-й інстанції Одовічен Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення у натурі частки житлового будинку та частки земельної ділянки, що знаходяться у спільній частковій власності.

У квітні 2023 року ОСОБА_2 , у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, про поділ майна в натурі та про визнання за неповнолітніми права на користування частиною житлового будинку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2023 року задоволено частково клопотання представника позивача та представника відповідача про призначення у справі судової інженерно-технічної експертизи.

Призначено у справі комплексну судову інженерно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання:

- Яка ринкова вартість житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 ?

- Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва поділити в натурі житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 238,3 кв.м, відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у будинковолодінні по частці у кожного?

- Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва поділити в натурі земельну ділянку площею 0,0788 га, кадастровий номер :20:002:0299, що розташована по АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у будинковолодінні по частці у кожного?

- Які можливі варіанти поділу в натурі житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 238,3 кв.м, на два ізольовані рівноцінні об`єкти, відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у будинковолодінні по частці у кожного та вимог нормативно-правових актів?

- Які переобладнання необхідно здійснити для поділу будинку відповідно до варіантів розподілу та яка їх вартість ?

- Якщо поділ будинку та господарських споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 технічно можливий з незначним відхиленням від ідеальних часток, то які існують варіанти поділу, їх розрахунки та яким є розмір грошової компенсації одного із співвласників іншому щодо кожного варіанту поділу будинковолодіння?

- Які можливі варіанти поділу в натурі земельної ділянки площею 0,0788 га, кадастровий номер :20:002:0299, що розташована по АДРЕСА_1 , відповідно до варіантів поділу в натурі будинковолодіння, відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві власності на земельну ділянку по частці у кожного та вимог нормативно-правових актів?

Проведення експертизи доручено експертам СП «Західно-Український Експертно-Консультативний центр» (м.Чернівці вул.Головна, 119).

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову експерта від давання висновку без поважних причин за ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, роз`яснено сторонам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Для проведення експертизи надано експерту матеріали цивільної справи №727/1633/23 в одному томі.

У задоволенні решти вимог клопотань відмовлено.

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Задовольняючи частково клопотання сторін про призначення комплексної судової інженерно-технічної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, вказані в клопотаннях, мають значення для справи і потребують спеціальних знань, питання, які виносяться для дослідження експерту мають істотне значення для об`єктивного вирішення справи, оскільки прямо стосуються предмету доказування у даній справі, а усі сумніви і протиріччя, на які посилаються сторони, повинні бути усунуті у встановлений законом спосіб, з урахуванням думки сторін щодо призначення даної експертизи, з метою забезпечення процесуальних прав сторін по справі, враховуючи, що одним з принципів цивільного судочинства є змагальність сторін.

Не погодившись з указаною ухвалою, представник відповідача ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу суду, а саме четверте питання, яке ставиться перед експертом в резолютивній частині цієї ухвали викласти в наступній редакції: «Які можливі варіанти поділу в натурі житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 238,3 кв.м на два ізольовані рівноцінні об`єкти, відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у будинковолодінні по частці у кожного та вимог нормативно-правових актів, з врахуванням того, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають рівні з їх батьками права проживання у частинах будинку, належних кожному з їх батьків?»; доповнити резолютивну частину цієї ухвали новим питанням, що ставиться перед експертом : «Які варіанти встановлення порядку користування між доньками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та їх батьком ОСОБА_1 тією частиною житлового будинку по АДРЕСА_1 , що виділяються в натурі ОСОБА_1 (згідно з запропонованими варіантами його поділу в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) з урахуванням того, що доньки мають право користування цією частиною будинку нарівні з їх батьком?»; виключити з шостого абзацу резолютивної частини цієї ухвали посилання на покладання на ОСОБА_2 обов`язку проводити оплату за проведення цієї експертизи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом порушено принцип диспозитивності і право позивачки на доступ до суду, оскільки суд не сприяв позивачці у встановленні обставин, які мають значення для заявлених її донькою вимог, не намагався уточнити ці питання, змінити їх, а фактично повністю відхилив ці питання, мотивуючи це передчасністю позовної вимоги про встановлення порядку користування.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Зазначає, що правовий статус нерухомого майна ОСОБА_1 не визначений, відтак не може бути і встановлений порядок користування неіснуючим майном, тому запитання про наведення можливих варіантів порядку користування між доньками та їх батьком тією частиною спірного житлового будинку, що виділяється ОСОБА_1 , є передчасним, що правильно встановлено судом в оскаржуваній постанові.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову), є предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин 1, 5 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1)для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006 року).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», у разі коли необхідність експертного висновку обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, чи поданими доказами, суддя має призначати експертизу, як правило, при підготовці справи до судового розгляду, враховуючи при цьому думку осіб, які беруть участь у справі.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

При цьому неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року в справі № 6-9цс12, від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19).

Отже, питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про призначення комплексної судової інженерно-технічної експертизи, суд першої інстанції правильно виходив з доцільності її призначення у даній справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Однією з позовних вимог, що були заявлені ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві, є визнання за неповнолітніми доньками права користування частиною житлового будинку, що належить ОСОБА_1 та буде виділена йому в результаті поділу. Проте, ОСОБА_2 ані в позові, ані в клопотанні про призначення експертизи не вказала якими конкретно кімнатами користуються діти, а лише зазначила, що діти звикли користуватися всім будинком.

За таких обставин, безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо доповнення резолютивної частини ухвали про призначення експертизи новим питанням про наведення експертом можливих варіантів порядку користування між доньками та їх батьком тією частиною житлового будинку АДРЕСА_1 , що виділяється ОСОБА_1 (згідно з запропонованими варіантами його поділу в натурі між сторонами), з урахуванням того, що доньки мають право користуватися цією частиною будинку нарівні з їх батьком.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого покладання на ОСОБА_2 обов`язку проводити оплату за експертизу, оскільки пільги щодо сплати вартості експертизи законодавством не передбачені.

При цьому витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну (стаття 86 ЦПК). Законом не заборонено оплатити витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, іншою стороною у справі.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК.

Отже, судове рішення відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , слід залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2023 року про призначення у справі судової інженерно-технічної експертизи без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак