Справа №538/732/23
Провадження по справі №2/538/231/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Бондарь В.А.,

за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рой Інни Володимирівни до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рой Інна Володимирівна звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.05.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто усної згоди щодо надання позики відповідачу позивачем в сумі 10 000,00 грн. в термін до 31 грудня 2021 року. На підтвердження отримання позики відповідачем в сумі 10 000,00 грн. свідчить написана власноручно розписка в присутності свідка, відповідно до якої відповідач отримав грошові кошти та взяв на себе зобов"язання повернути грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. до 31.12.2021 року. В разі недотримання цього зобов"язання боржник повинен виплатити пеню в розмірі одного відсотка від запозиченої суми за кожен день прострочення виплати з дати отримання коштів.

Станом на дату подачі позову відповідачем не виконано зобов"язання щодо повернення суми боргу. В усних розмовах на прохання повернути грошові кошти, ОСОБА_2 відмовлено в їх поверненні.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за борговою розпискою в розмірі 76922,22 грн., з яких : борг - 10 000,00 грн., пеня - 63800,00 грн., інфляційні витрати - 3122,22 грн. Також просить стягнути судові витрати.

В судове засідання позивач по справі не з"явився. Від позивача та його представника надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.

Відповідач по справі в судове засіданння не з"явився з невідомих причин, належним чином повідомлений про розгляд справи, клопотань, відзив не подавав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Судом встановлено, що 25.05.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто усної згоди щодо надання позики відповідачу позивачем в сумі 10 000,00 грн. в термін до 31 грудня 2021 року. На підтвердження отримання позики відповідачем в сумі 10 000,00 грн. свідчить написана власноручно розписка в присутності свідка, відповідно до якої відповідач отримав грошові кошти та взяв на себе зобов"язання повернути грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. до 31.12.2021 року. В разі недотримання цього зобов"язання боржник повинен виплатити пеню в розмірі одного відсотка від запозиченої суми за кожен день прострочення виплати з дати отримання коштів.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 530 УК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465 цс18) зазначено, що "за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона-позичальник зобов"язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів- робити відповідні правові висновки".

Таким чином, договір позики є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов"язків.

Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 року в справі № 756/12238/16ц зазначає, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними , та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Аналізуючи наведені положення закону, суд зауважує, що договір позики за своєю суттю є двостороннім правочином та односторонннім договором, оскільки після його укладення всі обов"язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором лише права. Отже, до істотних умов договору позики віднесено умови щодо : суми позики, обов"язку позичальника повернути позики та строки позики. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, станом на дату подачі позову відповідачем не виконано зобов"язання щодо повернення суми боргу. В усних розмовах на прохання повернути грошові кошти, ОСОБА_2 відмовлено в їх поверненні.

Основна сума заборгованості за період з 25.05.2021 року по 21.02.2023 року складає 10 000,00 грн. Інфляційні витрати в період з червня 2021 року по грудень 2022 року розраховані та надані позивачем. Індекс інфляції за весь період = (100.2 :100)х(100.1:100)х(99.8:100)х(101.2:100)х(100.9:100)х(100.8:100)х(100.6:100)х(101.3:100)х(101.6:100)х(104.5:100)х(103.1:100)х(102.7:100)х(103.1:100)х(100.7:100)х(101.1:100)х(101.9:100)х(102.5:100)х(100.7:100)х(100.7:100)=1.312222. Інфляційне збільшення=10000х1.0=3 122,22 грн.

Розмір пені, зазначений у договорі (%від суми заборгованості). Штрафні санкції=(сума заборгованості )х(розмір пені, зазначений у договорі)х(кількість днів прострочення)=10000х1%х638=63 800,00 грн.

Таким чином, загальна заборгованість за період прострочення грошового зобов"язання з 25.06.2021 року по 21.02.2023 року становить 638 днів, сума боргу - 10 000,00 грн., інфляційне збільшення -3 122,22 грн., штрафні санкції - 63 800,00 грн., разом 76 922,22 грн.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки в судове засідання відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за договором позики, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, позивачем надано належні докази, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів слід задовольнити.

За змістом ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так згідно платіжної інструкції №369 від 05.04.2023 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 89, 137, 141, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рой Інни Володимирівни до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за борговою розпискою від 27.05.2021 року в розмірі 76 922,22 грн., та судові витрати пов"язані з оплатою судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького

районного суду Полтавської області В.А.Бондарь