Справа № 456/5875/21
Провадження № 2/456/72/2023
РІШЕННЯ

іменем України

06 липня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Дверій Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/5875/23 в порядку спрощеного провадження за позовом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області (Львівський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Ходорівської ТГ про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, -

встановив:

Позивач Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області (Львівський рибоохоронний патруль) звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 , на користь Ходорівської міської ради заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів майнову шкоду у сумі 10 000 грн.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення до суду даної позовної заяви із однією вимогою майнового характеру у розмірі 2 270 грн., позивач просить покласти на відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що постановою судді Жидачівського районного суду Львівської області, винесеною 31.08.2020 року у справі № 443/1020/20, відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 90 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.. За змістом цієї постанови відповідач 02.08.202 року о 10:00 год. у с. Бородничі Жидачівського району Львівської області, поряд із залізничним мостом внаслідок вилову риби вудкою здійснив вилов риби, що занесена до Червоної книги України, а саме «вирезуб причорноморський», не вживши при цьому щодо негайного її повернення у природне середовище, чим порушив вимоги пунктів 3.14., 4.10. Правил любительського та спортивного рибальства затверджених Державним комітетом рибного господарства України від 15.02.1999 року за № 19. Дана постанова набрала законної сили. Позивач вказує, що внаслідок вчинення відповідачем вказаного вище адміністративного правопорушення, державі в особі Ходорівської міської ради завдано матеріальних збитків на суму 10 000 грн.. Однак відповідач, незважаючи на скерування йому претензії про відшкодування зазначених збитків, у добровільному порядку такі не відшкодував. Відтак позивач просить на підставі статей 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статей 10, 34, 52-1, 59, 63 Закону України «Про тваринний світ», статей 10, 20, 37, 52 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», статей 22, 1166 ЦПК України, позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив розгляду справи проводити за їхньої відсутності та позовні вимоги задоволити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - Ходорівська міська рада у запропоновані судом строк та порядку письмових пояснень на позовну заяву Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області (Львівський рибоохоронний патруль) Державного агентства меліорації та рибного господарства України до ОСОБА_1 , про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, не подала, однак у такий строк скерувала на адресу суду заяву про розгляд цієї справи за відсутності уповноваженого представника третьої особи, у котрій одночасно висловила позицію на підтримання пред`явлених у межах цієї справи позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_1 , - адвокат Олексишин І.Б., в судовому засіданні заперечив проти пред`явлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю, оскільки на його думку було достатньо оплаченого розміру штрафу за адміністративне правопорушення, пов`язане з порушенням вимог щодо охорони видів тварин, занесених до Червоної книги України. Крім того, відповідач, повернув виловлену особину виду коропових - «вирезуб причорноморський» у її природне середовище, оскільки йому не було відомо, що цей вид риби занесений до Червоної книги України, тобто виловлена риба залишилась не ушкодженою та поверненою у природне середовище, що не призвело до нанесення, будь якої шкоди тваринному світу.

Свідок ОСОБА_2 , в судовому засіданні пояснив, що дати не пригадує, ним, як державним інспектором Львівського рибоохоронного патруля, був виявлений гр. ОСОБА_1 , який на у с. Бородничі Жидачівського району Львівської області, поряд із залізничним мостом, шляхом вилову риби вудкою, здійснив вилов риби, що занесена до Червоної книги України, а саме «вирезуб причорноморський» та одразу негайного не повернув її у природне середовище, чим порушив Правила любительського та спортивного рибальства. Після виявлення у гр. ОСОБА_1 , вказаної риби, ОСОБА_1 , одразу відпустив її у воду, риба була живою. Можливо і ОСОБА_1 , не було відомо, що вказаний вид риби занесений до Червоної Книги України, і дана риба подібна на інші, які не є під захистом, однак він вчинив правопорушення, тому на нього було складено протокол.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача та вплив на інтереси третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, а також причетність відповідача до такого порушення прав позивача й вплив на інтереси третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів.

Судом встановлено, що постановою судді Жидачівського районного суду Львівської області, винесеною 31.08.2020 року у справі №443/1020/20, провадження № 3/443/1000/2020, відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 90 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

За змістом цієї постанови відповідач 02.08.2020 року о 10:00 год. у с. Бородничі Жидачівського району Львівської області поряд із залізничним мостом, порушив вимоги щодо охорони видів тварин і рослин, занесених до Червоної книги України, оскільки здійснював вилов риби на вудочку та піймав особину занесену до Червоної книги України, а саме «вирезуб причорноморський», 1 шт., вагою 1,2кг., не здійснивши при цьому заходів, щодо негайного її повернення в природне середовище, чим грубо порушив вимоги пунктів 3.14., 4.10. Правил любительського та спортивного рибальства затверджених Державним комітетом рибного господарства України від 15.02.1999 року за № 19.

Судом встановлено й те, що відповідач одразу ж після виявлення на місці вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення й роз`яснення йому працівниками позивача про те, що впіймана особина виду коропових «вирезуб причорноморський» занесена до Червоної книги України, вжив заходів щодо її повернення у природне середовище.

Тобто, достовірно встановлено, що відповідач спіймавши «вирезуб причорноморський» поклав її в садок і випустив дану рибу в природне середовище тільки після її виявлення державним інспектором Кобетяк А.Б..

Розрахунком збитків про величину заподіяної шкоди внаслідок незаконного рибного вилову, проведеного позивачем 02.08.2020 року з приводу вилову відповідачем однієї особини виду коропових - «вирезуб причорноморський», котра занесена до Червоної книги України, розмір таких збитків державним рибним ресурсам становить 10 000 грн.. Такий розрахунок проведений у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2012 року за № 1030 «Про розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, а також за знищення чи погіршення середовища їх перебування (зростання)».

Як вбачається з листа-вимоги від 03.09.2021 року за вх. № 1-7-19/1220-21, скерованої позивачем відповідачеві щодо добровільного відшкодування заподіяних збитків (копія мітиться у справі), позивач рекомендував відповідачеві у місячний термін з дня отримання цієї вимоги відшкодувати заподіяні збитки у добровільному порядку. Доказів добровільного погашення відповідачем зазначених збитків матеріали цієї справи не містять.

Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, чинних Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) та Водного кодексу Української РСР (надалі ВК України), Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про тваринний світ», Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», Закону України «Про червону книгу України», а також Правила любительського та спортивного рибальства затверджених Державним комітетом рибного господарства України від 15.02.1999 року за № 19 «Про затвердження Правил любительського і спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства», постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2012 року за № 1030 «Про розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, а також за знищення чи погіршення середовища їх перебування (зростання)».

Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених у ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1, частин 1, 2 ст. 6 ВК України водний об`єкт природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал, а також водоносний горизонт). Води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на води (водні об`єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.

В силу ч. 1 ст. 3, частин 5, 6, частин 1, 2 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, з-поміж інших, є дикі тварини хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. Об`єкти тваринного світу в Україні можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Об`єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них. Порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні з-поміж іншого, в порушенні правил використання об`єктів тваринного світу.

В силу ч. 1 ст. 20 Закону України «Про червону книгу України» відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони, використання та відтворення рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, несуть особи, винні у тому числі, у погіршенні, знищенні середовища перебування (зростання) видів тваринного та рослинного світу, занесених до Червоної книги України.

У свою чергу норми лову (добування), заборонені місця, терміни заборони лову (добування) водних живих ресурсів, мінімальний розмір риб та інших водних живих ресурсів умови проведення спортивних змагань з рибальства і підводного полювання, район дії, дозволені та заборонені знаряддя і способи лову та інше в Україні регламентовані Правилами любительського та спортивного рибальства, затвердженими Державним комітетом рибного господарства України від 15.02.1999 року за № 19 «Про затвердження Правил любительського і спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства», дія котрих поширюється на всі водні об`єкти України (водойми) та їх придаткову систему в межах, яких вона сягає за максимальних паводків (за винятком водойм, які знаходяться на території природно-заповідного фонду, риборозплідних господарств, водойм, які мають обмеження щодо їх спеціального використання (питні, технічні тощо), штучно створених ізольованих водойм або їх ділянок, на яких лов (добування) водних живих ресурсів заборонено).

Відповідно до пункту 4.10. зазначених Правил любительського та спортивного рибальства, забороняється любительський лов таких видів водних ссавців, риб і водних безхребетних: дельфінів, тюленів, усіх видів осетрових та їх гібридів, лосося, камбали-калкан (у Чорному морі), вирезуба, кутума, шемаї (у Чорноморському регіоні), річкової міноги, форелі, харіуса, чопа, рибця звичайного, вусача (крім нижнього Дніпра), минька, всіх видів крабів, устриць та інших видів, занесених до Червоної книги України.

З огляду на досліджені обставини справи, пов`язані із встановленням вини відповідача у порушенні ним вимог щодо охорони видів тварин, занесених до Червоної книги України, причинно-наслідковим зв`язком між порушенням таких вимог й заподіяною внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів майновою шкодою, суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, з урахуванням встановлених обставин справи, у даному конкретному випадку вважає за необхідне стягнути з відповідача заподіяну відповідачем внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів майнової шкоди у розмірі 10000 грн.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви з однією вимогою майнового характеру, у розмірі 2 270 грн., й підтверджуються платіжним дорученням №210 від 16.11.2021 року, слід здійснити у порядку, визначеному у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, шляхом стягнення на користь позивача з відповідача у повному обсязі.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Ходорівської ТГ (UA 0013803 ГУК Львів/Ходорівська тг/24062100 (грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, ) грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) грн.. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 17.07.2023.

Суддя Р. Т. Шрамко