Справа № 639/3758/23
Провадження № 2-о/639/234/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу № 639/3758/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 з заявою, в якій просить суд: встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Спірне, Бахмутського району, Донецької області.

Заяву обґрунтовує тим, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Спірне, Бахмутського району, Донецької області.

Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи бойове завдання по відсічі і стримуванню збройної агресії з боку Збройних Сил Російської федерації, в результаті стрілецького бою солдат ОСОБА_3 отримав кульові поранення, несумісні с життям.

Заявник вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на теріторії, на якій ведуться бойові дії та на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті.

Заявник зазначає, що встановлення факту смерті необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 червня 2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті. Призначено судове засідання.

В судове засідання заявник не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , батьками якого є: батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 18 грудня 1992 року (а.с. 4).

Отже, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Спірне, Бахмутського району, Донецької області.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Спірне, Донецької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

У зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 64/2022, затвердженого Законом України « Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2101-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

ОСОБА_2 був військовослужбовцем, водієм відділення зв`язку взводу 1 стрілецького батальйону військової частини (повна найменування міститься в матеріалах справи).

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи бойове завдання по відсічі і стримуванню збройної агресії з боку Збройних Сил Російської федерації, в результаті стрілецького бою солдат ОСОБА_3 отримав кульові поранення, несумісні с життям. Тіло солдата ОСОБА_5 залишилося на позиціях, захоплених збройними силами Російської Федерації, без ознак життя, що підтверджується актом про настання смерті від 17 лютого 2023 року № 592, затвердженим командиром військової частини (повне найменування міститься в матеріалах справи а.с. 3).

Також, було проведено службове розслідування по факту загибелі та втрати військового майна солдата ОСОБА_3 , про що складено відповідний акт, затверджений командиром військової частини 28 лютого 2023 року (повне найменування міститься в матеріалах справи а.с.11-19).

З приводу факту смерті військовослужбовцяОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 командиром військової частини було видано акт про настання смерті від 17 лютого 2023 року № 592 та акт службового розслідування по факту загибелі та втрати військового майна солдата ОСОБА_5 ( повне найменування міститься в матеріалах справи а.с. 3, 11-19).

Проте вказані документи не можуть може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Факт смерті вбачається зі змісту акту про настання смерті від 17 лютого 2023 року № 592 та акту службового розслідування по факту загибелі та втрати військового майна солдата ОСОБА_5 , згідно яких 13 вересня 2022 року, виконуючи бойове завдання по відсічі і стримуванню збройної агресії з боку Збройних Сил Російської федерації, в результаті стрілецького бою солдат ОСОБА_3 отримав кульові поранення, несумісні с життям( а.с. 3, 11-19).

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про становлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Отже, оскільки заявник не має можливості надати до відділу ДРАЦС документи, передбачені законодавством України, та які необхідні їй для отримання свідоцтва про смерть, суд приходить до висновку, що з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України ОСОБА_1 , необхідно встановити факт смерті її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Спірне, Бахмутського району, Донецької області.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у зазначеному в ЦПК України порядку мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених у розпорядженні КМ України від 07.11.2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Суд зазначає, що на час ухвалення рішення с. Спірне, Бахмутського району, Донецької області відсутнє у переліку тимчасово окупованих територій, що визначені Верховною Радою України, разом з тим ведення активних бойових дій, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території с. Спірне, Бахмутського району, Донецької області у період смерті сина заявника та на даний час є загальновідомим фактом, який, згідно ч.3 ст.82 ЦПК України не потребує доказування.

Також, з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (зі змінами), вбачається, що с. Спірне Соледарської міської територіальної громади Бахмутського району, Донецької області належить до таких територій.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Як зазначено у вказаному вище Інформаційному листі, такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, при ухваленні рішення суду документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що надані в якості доказів акти про смерть, хоча і не є документами встановленої форми про смерть, водночас вважаються доказами, які достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин, а саме у у с. Спірне, Бахмутського району, Донецької області,Україна, оскільки судом не встановлено іншого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи те, що військова агресія російської федерації проти України розпочалася 24.02.2022, наразі чинним законодавством України не встановлений порядок набрання рішенням у справах про встановлення факту смерті на території, на якій ведуться бойові дії законної сили, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону та відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України визначити, що рішення про встановлення факту смерті особи на території, де ведуться бойові дії, підлягає до негайного виконання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 315-319 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», та постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Спірне, Бахмутського району, Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.07.2023

Найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Солоницівським ВМ Дергачівського РВ УМВСУ в Харківській області 05 березня 1999 року, РНОКПП: НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: м. Харків, вул. Малиновського, 10/14.

Суддя В. В. Труханович