Справа № 204/1008/23
Провадження № 2/204/1270/23 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , із вказаного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення із зняттям її з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою. В обґрунтування позову, позивач вказала, що вона є власником нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та який був придбаний нею з електронних торгів на платформі ДП «Сетам». 08 липня 2021 року відбулись електронні торги на платформі ДП «СЕТАМ» (https://setam.net.ua/auction/483562) щодо реалізації лоту «Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 74.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ». За результатами торгів, відповідно до протоколу про проведені електронні торги № 547968 від 27.07.2021 року переможцем торгів стала ОСОБА_1 . На підставі акту про проведені електронні торги, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Куземченко А.С. від 11 січня 2022 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О. було видано свідоцтво від 07.10.2022 року, зареєстроване в реєстрі за №829, яким посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці, площею 0,0819 га, кадастровий номер :07:156:0012. 07.10.2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О. було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.10.2022 року №311896334. Після оформлення права власності на нерухоме майно, прибувши за вказаною адресою, ОСОБА_1 не мала можливості потрапити до вказаного житлового будинку, так як в ньому мешкає колишня власниця - ОСОБА_2 . ОСОБА_2 відмовилась надавати доступ ОСОБА_1 до вказаного житлового будинку, а також відмовилась добровільно звільняти зазначений будинок, не зважаючи на те, що ОСОБА_2 втратила право власності на це нерухоме майно. З урахуванням ситуації, яка слалась, 14.10.2022 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 претензію, в якій просила ОСОБА_2 та членів її сім`ї звільнити будинок та вивезти всі свої речі. До претензії були також долучені документи, що посвідчують право власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно. Позивачка не отримала відповіді на зазначену претензію. За виявленими обставинами, ОСОБА_3 - представником ОСОБА_1 за довіреністю, було здійснено звернення на гарячу лінію Національної поліції за номером - 102, та повідомлено про перебування невідомих власнику осіб в його помешканні. За наявною інформацією, працівниками Національної поліції здійснювався виїзд за вказаним повідомленням на адресу, за якою знаходиться житловий будинок - АДРЕСА_1 . В кінці листопада - початку грудня 2022 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 за довіреністю, було подано заяву до відділу поліції №6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, відповідно до тексту якої було зазначено, що в житловому будинку, який належить ОСОБА_1 на праві власності, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , незаконно проживають невідомі власнику житла особи. Однак, на дату подання даного позову, ОСОБА_2 продовжує мешкати в даному будинку та здійснює перешкоди ОСОБА_1 у праві користуванні та розпоряджанні житловим будинком, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 25.10.2022 року, представнику ОСОБА_1 . Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації Відділу обліку проживання фізичних осіб було видано лист від 25.10.2022 року №10/5-1333, згідно якого зазначено, що відповідно до наявних даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб та будинкової книги, станом на 24.10.2022 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована - 1 (одна) особа. Враховуючи обмеження щодо надання персональних даних, більш повної відповіді Департаментом надано не було. Позивач зазначає, що відповідач не є членом сім`ї Позивачки та ніколи нею не була, між Позивачем та Відповідачем відсутні договірні відносини щодо найму вказаного житлового будинку, проживання та реєстрація Відповідачки за вказаною адресою ніколи не погоджувалось з Позивачем; зазначений об`єкт належить на праві приватної власності Позивачу та вибув від Відповідачки внаслідок реалізації об`єкту нерухомості з електронних торгів; проживання ОСОБА_2 в належному Позивачу житловому будинку порушує право власності ОСОБА_1 , яке підлягає захисту судом.

Не погодившись з позовними вимогами відповідачка надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити. Обґрунтовуючи свої вимоги, вказала, що ОСОБА_2 по даний час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 до моменту ознайомлення з даними матеріалами справи не знала про проведені електронні торги, а також те, що житловий будинок вибув з її права власності шляхом продажу з електронних торгів, а також зазначає про те, що підписи відповідачки на договорах позики, за якими було стягнуто грошові кошти в межах виконавчих проваджень підроблені, у зв`язку з чим відкрито кримінальне провадження №0000066 від 20.01.2022 року. Крім того, відповідач вказує, що ані 07.10.2022 року, ані в інші дати, жодних осіб, які вимагали пустити когось до будинку за адресою: АДРЕСА_1 чи покинути будинок, а більш того надавали якісь документи, що давали підстави для вчинення таких дій не було. Також вказала, що відповідач не підпадає під категорії осіб, які підлягають виселенню, а тому не може бути виселений з займаного на законних підставах нерухомого майна, більш того без надання іншого жилого приміщення. В квітні 2022 року відповідач уклала договір оренди з ОСОБА_4 , яка через воєнні дії є вимушеною переселенкою та мешкає за вказаною адресою. Також, за даною адресою зареєстрована неповнолітня донька ОСОБА_4 . Позивач у своїй власності наразі має не одне житлове приміщення.

Представником позивачки - адвокатом Шпаковою Т.С. було подано відповідь на відзив, в якому представник позивачки вказала, що позиція відповідачки, викладена у відзиві на позовну заяву необґрунтована, а також є такою, що вводить суд в оману, в тому числі з метою затягування судового розгляду та продовження незаконного створення перешкод для позивачки в користуванні об`єктом, що належить ОСОБА_5 на праві власності.

Представник відповідачки - адвокат Спасова І.Г. подала до суду заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого зазначала, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 наразі не існує, а тому позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представник подала до суду заяву відповідно до якої підтримала позовні вимоги та просила розглядати справи без їх участі.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представник подала до суду заяву відповідно до якої вказала, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 07.10.2022 року, зареєстроване в реєстрі за №829 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.10.2022 року №311896334.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 28.11.2018 року по теперішній час, що підтверджується Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 21 лютого 2023 р. № 5/5-41 (а.с. 29).

Відповідно до протоколу № 547968 відбулись торги 08.07.2021 року, реєстраційний номер лоту: 484266, найменування майна: Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 74.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Переможець торгів учасник 1 - ОСОБА_1 .

Також в порядку досудового вирішення спору ОСОБА_1 було направлено претензію від 14.10.2022 року, з проханням ОСОБА_2 звільнити будинок.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 13 Конституції Україна, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності.

У відповідності до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житлом.

ОСОБА_2 є боржником за виконавчими провадженнями, за яким спірне майно було виставлено на прилюдні торги у рахунок погашення боргу, відповідачка не є членом сім`ї позивачки, спільним побутом із нею не пов`язана, тобто проживаючи та користуючись житлом перешкоджає власнику у здійсненні права власності на належне їй майно.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду в справі № 686/11782/17-ц від 15.01.2020 року, якщо відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Аналогічний по суті висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц, що користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постановах від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18), від 16 жовтня 2019 року у справі № 243/9627/16-ц (провадження № 61-34009св18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 766/12748/16-ц (провадження № 61-31405св18).

З урахуванням всього вищевикладеного суд приходить до висновку, що з втратою ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 74.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з примусовою реалізацією майна з прилюдних торгів в рамках виконавчого провадження, призводить до втрати відповідачем ОСОБА_2 права на користування та проживання в такому житловому будинку та подальше її проживання може розцінюватись як самоправне, тобто без законних на те підстав, зайняття жилого приміщення, що в свою чергу є підставою для виселення із займаного жилого приміщення (ч. 1 ст. 109, ч. 3 ст. 116 ЖК України).

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного суду, визначеній в постанові від 03 червня 2020 року в справі № 196/476/13-ц.

Також судом враховано пункт 44 рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України" згідно якого втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й "необхідним у демократичному суспільстві". Інакше кажучи, воно має відповідати "нагальній суспільній необхідності", зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція "житла" має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

Верховний Суд в постанові від 15 січня 2020 року в справі № 754/613/18-ц зазначив, що при вирішенні справи, передбачених законом підстав для виселення особи, чи визнавання такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі провести оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до його житла не лише законним, але й "необхідним у демократичному суспільстві". Інакше кажучи, воно має відповідати "нагальній суспільній необхідності", зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою.

Відповідачка не надала до суду докази, які б спростували законність договорів позики, зобов`язання за якими вона не виконала.

А тому відсутні підстави вважати, що договір позики, внаслідок невиконання якого ОСОБА_2 було втрачено право володіння спірним нерухомим майном, укладений з порушенням вимог чинного законодавства.

Дослідивши наявні докази у справі, аналізуючи перелічені норми цивільного права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своїм житловим будинком, шляхом виселення ОСОБА_2 з належного позивачці житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , задля відновлення порушеного права позивачки.

Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 11, 13, 14, 509, 526, 527, 627, 628 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 89, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном - задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , із вказаного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення із зняттям її з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Самсонова