РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/207/23

2/609/107/2023

18 липня 2023 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді: Ковтуновича О.В.

при секретарі судового засідання: Сандулович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно

учасники справи - не з`явилися

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 21 березня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі відповідачі) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно.

2. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 , яка була головою колгоспного двору, що розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, виданим їй 16 серпня 1989 року на підставі рішення Шумської районної ради № 169 від 26 липня 1989 року «Про оформлення права особистої власності на жилий будинок (домоволодіння), відомості про що 16 серпня 1989 року Кременецьким БТІ внесено у реєстровий напис у реєстрову книгу № 2 сторінка 130 за реєстровим номером 530.

За своє життя ОСОБА_4 склала на позивача заповіт, згідно якого належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 заповіла позивачу.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із:

-1/5 частини нерухомого майна, а саме із житлового будинку із господарського-побутовими будівлями, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Заяви про відмову від прийняття спадщини позивач не подавала.

Станом на 15.04.1991 р. у даному господарстві проживали разом однією сім`єю і вели спільно господарство - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .

Дане господарство відносилось до суспільної групи колгоспників і являлось спільною власністю усіх членів даного двору, і всі були членами даного колгоспного двору, що передбачено нормами ЦК України 1963 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер - ОСОБА_5 , який, також мав свою частку у майні даного колгоспного двору.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із:

- 1/5 частини нерухомого майна, а саме із житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями, що розташоване по АДРЕСА_1 .

За своє життя заповіту ОСОБА_5 не складав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер - ОСОБА_6 який, також мав свою частку у майні даного колгоспного двору.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із:

- 1/5 частини нерухомого майна, а саме із житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями, що розташоване по АДРЕСА_1 .

За своє життя заповіту ОСОБА_6 не складав.

Позивач вчасно звернувся до нотаріуса нотаріальної контори із проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом і тому вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті мами, однак їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду.

Враховуючи наведене позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на майно, а саме на житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 після померлої мами - ОСОБА_4 .

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 13 квітня 2023 року.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 13 квітня 2023 року підготовче засідання відкладено на 04 травня 2023 року.

5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2023 року підготовче засідання відкладено на 25 травня 2023 року.

6. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2023 року підготовче засідання відкладено на 19 червня 2023 року.

7. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду по суті на 18 липня 2023 року.

8. В судове засідання сторони не з`явилися, однак представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, із повним підтриманням та визнанням позовних вимог.

9. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

10. Згідно повторного свідоцтва про смерть cерії НОМЕР_1 від 14.03.2023 р., що видане Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер - ОСОБА_6 .

11. Відповідно до свідоцтва про смерть cерії НОМЕР_2 від 03.01.2019 р., що видане виконавчим комітетом Великомлинівецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла - ОСОБА_4 .

12. Згідно акту обстеження № 22 від 08.05.2023 р. слідує, що за адресою АДРЕСА_1 , проживала та була зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , також її знали як ОСОБА_7 , що являється однією і цією ж особою.

12. Відповідно до повторного свідоцтва про смерть cерії НОМЕР_3 від 17.03.2023 р., що видане Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер - ОСОБА_5 .

13. Як вбачається із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 16.08.1989 р., жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 на праві особистої власності виданого на підставі рішення виконкому Шумської районної Ради народних депутатів № 169 від 26.07.1989 р., зареєстровано в Кременецькому БТІ за реєстровим номером 530.

14. Відповідно до архівного витягу № 03-01/2/303 від 08.03.2023 р. виданого архівним відділом №2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області слідує, що згідно погосподарської книги № 17 Вілійської сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 р., особовий рахунок № НОМЕР_4 , голова сім`ї: ОСОБА_7 , 1948 р.н., ОСОБА_5 , 1946 р.н. - чоловік, ОСОБА_2 , 1970 р.н. - син, ОСОБА_6 , 1976 р.н. - син, ОСОБА_3 , 1986 р.н. - син.

16. Із архівного витягу № 03-01/2/911 від 04.05.2023 р. виданого архівним відділом №2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області вбачається, що згідно погосподарської книги № 12, Вілійської сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 2011-2015 роки станом на 14.03.2012 р., особовий рахунок № НОМЕР_5 , голова сім`ї: ОСОБА_4 , 1948 р.н., ОСОБА_5 , 1946 р.н. - чоловік, ОСОБА_6 , 1976 р.н. - син, ОСОБА_8 , 1992 р.н. - внучка.

17. Згідно довідки № 254003/23 від 16.03.2023 р. про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування виданої ФОП ОСОБА_9 вказується, що внаслідок проведення технічного обстеження будинковолодіння встановлено, що загальна площа становить - 70,7 кв.м., а житлова - 48,8 кв.м. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 208658,00 грн.

18. Померла ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила розпорядження згідно якого призначила позивача спадкоємцем належного їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , склавши заповіт, посвідчений 05.05.2016 р. секретарем виконавчого комітету Вілійської сільської ради Шумського району Тернопільської області, зареєстровано в реєстрі за № 23.

19. Із досліджених матеріалів справи судом було встановлено, що померла ОСОБА_4 являється матір`ю позивача та відповідачів, що стверджується: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 02.08.1969 р., свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 08.11.1986 р., свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 від 06.12.1970 р., повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 від 28.02.2008 р.

20. Відповідно до довідки № 44 виданої 08.05.2023 р. Шумською міською радою Кременецького району Тернопільської області вказується, що згідно погосподасрької книги № 12 Вілійської сільської ради за 2015-2020 роки, сторінка № 74, номер по господарської обліку АДРЕСА_2 проживали і були зареєстровані ОСОБА_4 , як голова домогосподарства, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із нею на момент смерті проживав і був зареєстрований її чоловік ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

21. Як вбачається із акту обстеження № 14 від 15.03.2023 р., за адресою АДРЕСА_1 , проживала без реєстрації у власному будинку ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

22. Відповідно до довідки № 45 виданої 08.05.2023 р. Шумською міською радою Кременецького району Тернопільської області слідує, що по АДРЕСА_1 проживав і був зареєстрований ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з ним на момент смерті без реєстрації проживала ОСОБА_1 , 1969 р.н.

23. Згідно інформаційного листа № 59/01-16 від 04.05.2023 р. наданого завідувачем Кременецької державної нотаріальної контори Остапчуком В.П. вказується, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , 07.05.2019 р. за заявами про прийняття спадщини від: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , заведено спадкову справу № 97/2019. 25 лютого 2020 року за реєстровими №№125/126 Кременецькою державною нотаріальною конторою видано два свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали ОСОБА_4 в користь її сина ОСОБА_2 .

24. Постановою державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Тернопільської області Остапчуком В.П. від 10.03.2023 р., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки частка у майні не виділена.

ІV. Оцінка Суду.

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

25. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

26. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

27. Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

28. Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

29. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

30. Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, є співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15.

Той факт, що вказане будинковолодіння є майном колгоспного двору підтверджується матеріалами справи та ніким з учасників судового розгляду не оспорюється.

31. Відповідно до архівного витягу № 03-01/2/303 від 08.03.2023 р. виданого архівним відділом №2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області слідує, що згідно погосподарської книги № 17, Вілійської сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 р., особовий рахунок № НОМЕР_4 , голова сім`ї: ОСОБА_7 , 1948 р.н., ОСОБА_5 , 1946 р.н. - чоловік, ОСОБА_2 , 1970 р.н. - син, ОСОБА_6 , 1976 р.н. - син, ОСОБА_3 , 1986 р.н. - син.

Таким чином, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 мали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 в рівних частках, тобто по 1/5.

Оскільки, ОСОБА_4 , на час смерті мала право на частку в майні колишнього колгоспного двору, то відповідно спадщина після її смерті відкрилася лише на 1/5 частину будинковолодіння.

Доказів того, що інші члени колгоспного двору втратили право на його частину, матеріали справи не містять.

Крім того, суд не приймає до уваги заяви відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання позовних вимог ОСОБА_1 .

Оскільки, відповідно до ч.ч. 1, 2 ,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , предметом її позову є визнання права власності на спадкове майно. При цьому судом встановлено, що частка спадкодавця в спірному домогосподарстві становила 1/5.

Отже, визнання відповідачами позову ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на увесь житловий будинок суперечить закону, оскільки виходить за межі пред`явлених нею вимог.

32. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

33. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

34. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

35. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

36. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

37. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

38. Із ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

39. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

40. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

41. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

42. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

43. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

44. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

45. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

46. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/5 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на цілий житловий будинок, оскільки в судовому засіданні встановлено, що померлій як одному з п`яти членів колгоспного двору належала 1/5 частина спірного будинковолодіння, а тому спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась лише на 1/5 частину спірного житлового будинку.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

47. Позивачем при подачі позову було сплачено 2087 грн. 00 коп. судового збору. Витрати по справі просить покласти на неї.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 328,1216-1218, 1233, 1235, 1268 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 120, 112 ЦК Української РСР суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити частково.

2. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 18 липня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , жителька АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_11 .

Відповідач: ОСОБА_3 , житель с. Підлісне, Кременецького району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_12 .

Суддя: О. В. Ковтунович