Справа № 157/403/23 Головуючий у 1 інстанції: Тімонова В. М.
Провадження № 22-ц/802/677/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Савчук Т. Ф.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він перебував у шлюбі з відповідачем у період з 07 лютого 2011 року до 05 листопада 2021 року. Після одруження вони почали проживати у квартирі матері позивача по АДРЕСА_1 , де за спільні кошти подружжя у 2018-2019 роках був проведений ремонт, придбано побутову техніку та меблі. На цей час відповідач самовільно без його згоди та відому привласнила шляхом вивезення з квартири все спільно нажите майно, а те, що залишилось - понищила. За спільні кошти подружжя 22 серпня 2019 року було придбано автомобіль марки «Dodge Caliber 2.0 CRD», 2006 року випуску, який був зареєстрований на його ім`я та який відповідач забрала без його згоди та відому. Середня ринкова вартість вказаного автомобіля становить 283 040 грн. У січні 2022 року він звертався в Камінь-Каширський районний суд з позовом про поділ майна подружжя, однак, у зв`язку з тим, що перебував у територіальній обороні і не міг прибути на слухання справи, ухвалою вказаного суду від 06 червня 2022 року його позовну заяву залишено без розгляду. Після цього, відповідач без його згоди та відому автомобіль продала третій особі. Договір купівлі-продажу вважає удаваним, оскільки він бачив, що відповідач користується цим автомобілем. Своїми протиправними діями відповідач порушила його право на 1/2 частину спільного майна подружжя. В позасудовому порядку ОСОБА_3 не бажає врегулювати спір. Просив у порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 141 520 грн грошової компенсації вартості частини автомобіля «Dodge Caliber 2.0 CRD», 2006 року випуску.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Вважає, що суд першої інстанції неповно встановив та дослідив обставини, що мають значення для справи, та що недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав установленими, неправильно застосовані норми матеріального права, порушено норми процесуального прав. Не взято до уваги, що у попередній справі № 157/1710/21 (позов залишено без розгляду ухвалою від 06 червня 2022 року) у відзиві на позовну заяву відповідач описала, що нею особисто був проданий автомобіль, чітко вказано прізвище, ім`я та по-батькові покупця, дружні стосунки між ними, суму продажу - 20 000 грн та обставини, що пояснюють існування боргу на цю суму. Відповідач на запитання представника позивача про те, яким чином їй стали відомі відомості щодо точних даних продажу автомобілю у лютому 2022 року, якщо вона уперше побачила акт огляду реалізованого транспортного засобу під час ознайомлення з позовом, поданим 03 березня 2023 року, відповіді не надала. Вона вказала, що автомобіль було викрадено разом із ключами та документами, будь-які інші пояснення надавати відмовилась. Клопотання його представника про витребування доказів щодо продажу автомобіля було відхилене, що вважає порушенням норм процесуального права. Просив скасувати рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, у порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на його користь 141 520 грн грошової компенсації вартості частини автомобіля «Dodge Caliber 2.0 CRD», 2006 року випуску.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 зазначила, що вважає скаргу такою, що не підлягає до задоволення. Збирання доказів не входить до функції суду. Покликання позивача на те, що у справі № 15/1710/21 подано відзив про факт продажу нею спірного майна не відповідає дійсності. Цей відзив поданий її представником ОСОБА_4 , який не володів ситуацією, а користувався чутками про те, що автомобіль продано. Договір купівлі-продажу автомобіля чи акт до відзиву не приєднувалися. Акт огляду реалізованого транспортного засобу приєднав до своєї позовної заяви саме позивач у цій справі. Така обставина не дає підстави сумніватися у тому, що саме позивач продав автомобіль третій особі. За клопотанням позивача з архіву Камінь-Каширського суду була витребувана справа № 157/1710/21, в матеріалах якої акту не міститься. Клопотання позивача про сприяння суду у витребуванні інших доказів, крім огляду справи № 157/1710/21, не заявлялися. Просила рішення Камінь-Каширського районного суду від 25 квітня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Протокольною ухвалою Волинського апеляційного суду, винесеною у відкритому судовому засіданні 29 червня 2023 року, витребувано у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області інфрмацію про особу, за якою зареєстроване право власності на транспортний засіб «Dodge Caliber 2.0 CRD», 2006 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1968, дизель, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , інформацію щодо відчуження такого транспортного засобу 09 лютого 2022 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 .

До Волинського апеляційного суду від РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області 14 липня 2023 року надійшла витребовувана інформація.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити з викладених у ній підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до апеляційного суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 07 лютого 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі до 05 листопада 2021 року.

Сторонами під час шлюбу придбаний автомобіль марки «DODGE», моделі «CALIBRE», 2006 року випуску, який зареєстрований за позивачем ОСОБА_2 .

Ринкова вартість вищевказаного транспортного засобу станом на 09 лютого 2023 року становить 283 040 грн.

Колегією суддів установлено, що згідно відомостей «НАІС ДДАІ» МВС України від 10 липня 2023 року, 22 серпня 2019 року право власності на транспортний засіб марки «DODGE», моделі «CALIBRE», 2006 року випуску, об`єм двигуна 1968, було зареєстровано за ОСОБА_2 (реєстрація транспортного засобу, привезеного з-за кордону). У подальшому, 09 лютого 2022 року відбулась перереєстрація транспортного засобу на нового власника, ОСОБА_5 , за договором купівлі-продажу. Цей транспортний засіб 22 грудня 2022 року ОСОБА_5 відчужила на користь ОСОБА_6 .

Згідно зі статтею 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Автомобіль марки «DODGE», моделі «CALIBRE», 2006 року випуску є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний у шлюбі. Відчуження такого майна відбулось після розірвання шлюбу.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Стаття 71 СК України, зокрема, визначає, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними; присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Стаття 364 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Стверджуючи про продаж без його відома відповідачем набутого у шлюбі спірного рухомого майна, позивач надав відзив представника відповідача ОСОБА_4 у іншій справі (№ 157/1710/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя), копію акту огляду реалізованого транспортного засобу № 8003/22/000386 від 09 лютого 2022 року.

Суд першої інстанції правильно не узяв до уваги відзив на позовну заяву, наданий представником відповідача у іншій справі, оскільки такий документ не може підміняти собою прямі особисті пояснення відповідача, а є виключно викладенням обставин третьою особою, яка не є стороною спору.

Акт огляду реалізованого транспортного засобу №8003/22/000386 від 09 лютого 2022 року, наданий позивачем до позовної заяви, не містить у собі інформації про відчуження відповідачем транспортного засобу, натомість у сукупності з відомостями «НАІС ДДАІ» МВС України від 10 липня 2023 року спростовує такі доводи позивача та підтверджує ту обставину, що на підставі договору купівлі-продажу автомобіль марки «DODGE», моделі «CALIBRE», 2006 року випуску, об`єм двигуна 1968 відчужено на користь третьої особи - ОСОБА_5 .

Договору купівлі-продажу, на підставі якого здійснено відчуження такого транспортного засобу, в матеріалах справи не міститься.

Сторони не подали доказів того, ким саме був відчужений автомобіль.

Доказів того, що спірний автомобіль був відчужений саме відповідачем не надано, при цьому судом враховано, що право власності на автомобіль було зареєстровано за позивачем.

Позивач не надав суду доказів, що автомобіль вибув із його володіння, як одного із співвласників не з його волі на підставі недійсного правочину. Відчуження транспортного засобу без згоди позивача також не підтверджується наявними матеріалами справи.

За таких обставин відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації вартості 1/2 частини спільного майна подружжя - спірного автомобіля.

Суд першої інстанції за клопотанням сторони позивача здійснював витребування саме тих доказів, про які було заявлено позивачем, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Порушень норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено. Апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді